282 
"(Anm. 2.) 
heder overfor H. euphractus; han mente at finde dem i Kindbuens Form, som ovenfor nævnt (p. 281), og i 
nogle af Fodens Forhold. 
Lund's H. euphractus mener Burmeister dog virkelig at have gjenfundet i Argentina; han omtaler 
nogle faa Levninger af Skjoldet (Descr. phys. de la Rép. Arg., tom. III, part. I, 1879, p. 410). 
Blandt de Levninger fra Hulerne i Minas Geraes, der ere havnede i British Museum, findes et Stykke 
af en Haleskede med store Knuder paa Siderne, af Lydekker (Catal. Foss. Mamm. Brit. Mus., part V, 1887, 
p. 124) henført til Euryurus rudis (P. Gerv.)?. Det er sandsynligt, at Stykket er af H. euphractus, der netop 
har ualmindelig fremstaaende Knuder paa Halen. Der er i Hulerne ikke fundet noget, der kunde tyde paa 
Tilstedeværelse af en Euryurus. 
Baade Ameghino (Contrib. Mam. Fos. Rep. Årg., 1889, p. 805—806) og Lydekker (An. Mus. La 
Plata, Paleontol. Arg., III, 1894, p. 19—20) opføre »Hoplophorus (eller Lomaphorus) meyeri« som hørende til 
den argentinske Fauna, men kun efter Burmeister's Vidnesbyrd; begge sige, at de ikke selv have set Lev- 
ninger fra Argentina. 
Fordi Navnet Hoplophorus (»Oplophorus«) i 1837 har været givet til et Krebsdyr, har Ameghino 
(Revista Argentina de Hist. Nat., tom. I, 1891, p. 251) ombyttet Hoplophorus Lund, 1838, med det nye Navn 
Selerocalyptus. Men som Type for Slægten har han ikke taget den Art, hvorefter Lund havde grundet Slægten, 
men Hoplophorus ornatus (Owen) Burm., der er saa forskjellig fra H. euphractus, at den ikke kan rummes i 
samme Slægt. I nærværende Afhandling er efter Lydekker's Forbillede (An. Mus. La Plata, Pal. Arg., TII, 
1894, p. 17, 19) Navnet Lomatophorus (»Lomaphorus«) Ameghino, 1889, brugt for den Slægt, hvortil »Hoplo- 
phorus« ornatus hører. (Til samme Slægt henfører Lydekker med Tvivl og med Urette Lund's H. euphractus.) 
Om Arter og Slægter, der staa nær ved H. euphractus, findes de bedste Oplysninger hos: 
Burmeister: Descripcion del Genero Hoplophorus; Anales del Museo Publico de Buenos Aires, tom. II, 
1870—74; p. 157—226, pl. XVII—XXII. Det vigtigste Arbejde om Lomatophorus ornatus. 
Ameghino: Contrib. Mam. Fos. Rep. Arg., 1889; p. 802—822, med flere Tavler. Især om Lomatophorus. 
Lydekker: The Extinct Edentates of Argentina; Anales del Museo de La Plata, Paleontol. Argent., III, 
1894, Afsnittet p. 19—27, pl. XI—XVI. Om Lomatophorus. 
Arten fra Lagoa Santa har været kaldt: Hoplophorus euplhractus Lund, 1839. — ? H. minor Lund, 
1840. — H. meyeri Lund, 1844. — ? Glyptodon gracilis Nodot, 1856. — Panochthus lundii Burmeister, 1870. — 
? Euryurus rudis (Gerv.) Lydekker, 1887. — Lomaphorus meyeri (Lund) Lydekker, 1894, — Selerocalyptus 
meyert (Lund) Trouessart, 1898—99. 
Glyptodon clavipes. 
I sm Afhandling om Glyptodont-Levningerne fra Lagoa Santa (Vidensk. Medd. 1875) søger Rein- 
hardt at vise, at der ved Lagoa Santa har levet to Arter Glyptodon eller Schistopleurum (hvad der er det samme, 
Slægten »Schustopleurum« er kun grundet ved en Fejltagelse), begge forskjellige fra de »Arter«, der kjendtes 
fra andre Egne. Den ene af de to kaldte han Schistopleurum euphractum (Lund), den anden Glyptodon? dubius 
Rhdt. Grundlaget for den første var et ungt Skelet fra Lapa da Escrivania Nr. 5, som Lund havde fundet 
mod Slutningen af sine Hule-Undersøgelser, og som han kaldte Hoplophorus euphractus, skjønt han tidligere 
havde brugt dette Navn i en anden Betydning, for en Art, som han nu kaldte H. meyeri, og skjønt han lige- 
ledes tidligere havde brugt Navnet Pacytherium magnum for Knogler, fra Lapa de Soares, der stemme ganske 
med Escrivania-Skelettet. Grundlaget for den anden vare nogle Knogler, fra Lapa do Bahu, som Lund ikke 
havde udskilt fra samme Årt. 
Reinhardt søgte at udmærke sine to Arter fra de andre dengang kjendte. Men til Sammenligning 
med Lagoa-Santa-Knoglerne havde han ikke meget andet end Beskrivelser og Billeder, især i Afhandlinger 
af Owen, Nodot, Gervais og først og fremmest Burmeister; af Gjenstande havde han kun en Afstøbning 
af en stor Hovedskal af »Glyptodon typus«, der fra Argentina er bragt til Paris, og som findes afbildet i en Af- 
handling af Gervais (Zool. et Paléontol. Génér., I, 1867—69, pl. XXXVII). Efter Reinhardt's Tid er der 
baade i Zoologisk Museum i Kjøbenhavn og i andre Museer samlet talrige Levninger, der kaste nyt Lys over 
Spørgsmaalene; blandt andet har det vist sig, av Former, som man havde ment at maatte regne for gode Arter, 
i Virkeligheden ikke kunne holdes ude fra hinanden; adskillige af de opstillede Glyptodon-Arter have vist sig 
at maatte henføres til én Art, G. clavipes. Det gjelder ogsaa de to Arter, som Reinhardt fastholdt. 
