Som Kjendemærker for »Schistopleurum euphractum« overfor Glyptodon (eller Schistopleurum) typus 
(der er enstydig med G. clavwpes) nævner Reinhardt Hovedskallens ringere Størrelse, Tændernes ringere 
Størrelse og lidt anden Form, den forholdsvis større Afstand mellem Tindinggruberne, den mere skraanende 
Stilling af Nakkebenets Supraocerwpitale og en lille Forskjel i Underkjæbens Form. Dette var de Forskjellig- 
heder, han havde kunnet finde mellem Hovedskallen fra Escrivania-Hulen og den ovenfor nævnte Afstøbning 
af en Hovedskal fra Argentina. — Forskjel i Størrelse findes vel; men den er meget mindre, end Reinhardt 
mente. Den paagjeldende Hovedskal fra Argentina er af et ualmindelig stort Skelet; andre foreliggende Hoved- 
skaller af samme Form ere betydelig mindre, skjønt de ere ældre. Og ikke lidt af Forskjellen i Størrelse skyldes 
Forskjel i Alder. Reinhardt havde selv Øje for dette som en Mulighed, men mente at kunne se bort derfra; 
han havde faaet Fotografier af det Skelet i Museet i Paris, der hører til den nævnte Hovedskal, og fandt, at 
det »er af et ikke udvoxet Dyr, som vel endog netop har været af samme Alder som det foreliggende«, 9: det 
unge Skelet fra Escrivania-Hulen; paa Fotografierne »ser man tydeligt, at Lemmeknoglernes Epiphyser til 
Dels endnu ikke ere groede sammen med Diaphyserne« (1. c. p. 187). Men heri har Reinhardt ikke Ret; 
påa Fotografierne, der haves i Museet, kan man netop kun skimte Grændselinierne for nogle af Endestykkerne 
paa Overarm, Albueben, Laarben og Skinneben; de synes at have været godt ifærd med at voxe fast; Skelettet 
har sikkert været af et meget ældre Dyr end Escrivania-Skelettet, hos hvilket Lemmeknoglernes Endestykker 
ere ganske frie. At slutte efter de mange Skelet-Dele af Glyptodonter, der foreligge i Museet, ser det ud til, 
at Lemmeknoglernes Endestykker først i meget høj Alder voxe fast. — Paa Forskjellen i Tændernes Form 
kan ingen Vægt lægges; dertil er den for lille, og dertil ere Forholdene i denne Henseende for vexlende. For- 
skjellen i deres Størrelse maa tildels være Følge af Forskjel i Alder. — Forskjellen i Pandens Form er sikkert 
ogsaa væsenlig et Udtryk for Forskjel i Alder; med Alderen indsnevres Panden mellem Tindinggruberne. — 
Forskjellen i Nakkens Form er ret paafaldende, skjønt lille; men overfor al den øvrige Overensstemmelse kan 
den neppe have meget at sige. — Forskjellen i Underkjæbens Form er helt ubetydelig. 
Fra Burmeister's Billeder af Glyptodon elongatus (der senere har vist sig at være en Form af G. 
clavipes) skal S. euphractum ligeledes afvige ved at være mindre og ved at have bredere Pande og desuden 
ved at have flere Bigrene paa Tændernes Midtlister. Forskjellen i Størrelse og Pandeform maa i hvert Fald 
tildels være Følge af Forskjel i Alder, og i Henseende til Udvikling af Bigrene ere Glyptodon-Tænderne i den 
Grad vexlende, aldrig ens paa højre og venstre Side, at ikke meget kan bygges derpaa. 
Fra Burmeister's Billeder af Glyptodon lævis (ogsaa en Form af G. clavipes) skal S. euphractum 
afvige ved at have en anderledes formet Overarm, idet den nedre Ledflade er stillet skraat, medens den hos 
G. lævis er omtrent vandret. Forskjellen er ret iøjnefaldende, men kan neppe have Betydning. Efter Bur- 
meister have ogsaa »G. asper« (3: G. typus, G. clavipes) og »G. elongatus« den vandrette Ledflade; det samme 
er at finde paa et af Museets Skeletter af typisk »G. asper«; men paa et andet Skelet, der ellers er ganske af 
samme Form, er Ledfladen lige saa skraat stillet som paa Escrivania-Skelettet. 
Fra Glyptodon clavipes, saaledes som den er afbildet af Owen og Huxley, skal $. euphractum afvige 
i Form af Pande og Tænder, eller i hvert Fald i Tænderne. — Paa Owen's Billede af Hovedskallen af G. cla- 
vipes, siger Reinhardt, er Pandens Brede over Foramina lacrymalia lige saa stor som over Pre. postorbitales, 
i Modsætning til Forholdet hos $. euphractum og alle andre Glyptodon-Arter, hvor Afstanden mellem Pre. 
postorbitales er den største; paa Huxley's Billede af »G. clavipes« er Forholdet derimod det sædvanlige; og 
Reinhardt mener, at Grunden til denne Uoverensstemmelse snarest maa være, at Owen og Huxley have 
haft forskjellige Arter for sig. Men Uoverensstemmelse findes i Virkeligheden ikke; paa Owen's Billede, der 
er i %, naturlig Størrelse, er Breden over Foramina lacrymalia 79 Millim., over Prec. postorbitales 86; Forholdet 
er i alt væsenligt det sædvanlige, men lidt tilsløret af stærke Ujevnheder paa Øjehulens Rand, som Følge af 
Alder. — I Tænderne skal G. clavipes afvige fra S$. euphractum ved næsten at mangle Bikamme; i denne Hen- 
seende vexle Glyptodonterne for meget til, at der kan lægges Vægt herpaa. 
De Knogler fra Lapa do Bahu, hvorpaa Reinhardt grundede sin Glyptodon? dubvus (Vidensk. 
Medd. 1875, p. 212—219, pl. IV, fig. 1—3), ere et lille Stykke af højre Overkjæbe, med det meste af Gruben 
for 3dje Tand og noget af Kindbuen, og et lille Stykke af venstre Kindbue af samme Skelet. Fra det unge 
Skelet af Glyptodon clavipes fra Escrivania-Hulen, Typen for Schistopleurum euphractum (Lund) hos Rein- 
hardt, skal G.? dubius afvige, 1) ved at Canalis infraorbitalis ikke er udelt, men ved en Benbro er delt i et 
øvre og et nedre Afsnit, 2) ved at Gruben for 3dje Tand har et lidt andet Leje i Forhold til Kindbuens forreste 
36% 
