286 
(Anm. 2.) 
Gervais: Zoologie et Paléontologie Générales, I. sér., 1867—69, p. 146, pl. XXXVII. Giver Billede af en 
fuldstændig Hovedskal af Glyptodon clavipes (Arten ikke nævnet), set fra Siden og i Gjennemsnit. 
Gervais: Mémoire sur les formes cérébrales propres aux Édentés vivants et fossiles; Nouvelles Archives 
du Muséum d”Hist. Nat., Paris, tom. V, 1870, p. 1—56, pl. 1—5, Afsnittet p. $—10. Vistnok for første 
Gang siges det, at den Haleskede, som Owen havde sammenstillet med Kropskjoldet af Glyptodon 
clavipes, er af en anden Slægt, af en Hoplophorus (Lomatophorus). 
Burmeister: Descripcion comparativa de los Generos Glyptodon y Schistopleurum; Anales del Museo Publico 
de Buenos Aires, tom. II, 1870—74, p. 227—393, 404—406, pl. XXIII—XLI. Det vigtigste Arbejde 
om Glyptodon elavipes, der omtales dels under dette Navn, dels under følgende andre: G. reticulatus 
Owen, G. (Schistopleurum) asper Burm. (nyt Navn for S. typus Nodot og G. spinicaudus Burm. antea), 
G. (S.) elongatus Burm. og G. (S.) lævis Burm.; Burmeister var endnu, ligesom Nodot, i den Tro, 
at G. clavipes (og maaske G. reticulatus) udmærkede sig fra de andre vedtagne Arter ved at have en 
anden Hale-Type; den rigtige Sammenhæng fremstiller Burmeister selv i Stykket: La cola de Glyp- 
todon, i Anales del Museo Nacional de Buenos Aires, tom. III, 1883—1891, p. 466—468. Skjold og 
hele Skelettet skildres indgaaende. I de fleste Tilfælde stemme Burmeister's Billeder saa nøje med 
tidligere fremkomne Billeder af G. clavipes, at der ikke godt kan tvivles om, at de forestille samme Art; 
en Undtagelse gjør et Billede af en fuldstændig Fod, som Burmeister selv, uvist af hvilken Grund, 
netop har henført til G. clavipes; Henførelsen er vel nok rigtig; men i hvert Fald er denne Fod paatfal- 
dende forskjellig fra dem, der ere afbildede af Owen og J. Miller, hvad Burmeister ikke synes at 
have set, ligeledes fra dem, der foreligge i Museet i Kjøbenhavn; 2det Mellemfodsben er langt mere 
fladtrykt og 3dje ligeledes, især indadtil. De store Gumlere med deres overdrevne, klodsede Former 
have en ualmindelig Tilbøjelighed til at vexle, og meget muligt falder den paagjeldende Fod ikke uden- 
for Omraadet af G. elavipes. 
Ameghino: Contrib. Mam. Fos. Rep. Arg., 1889, p. 775—790, med mange Billeder spredte paa mange Tavler. 
Omtaler 14 »Arter« Glyptodon fra Argentina, mest efter Brudstykker af Skjolde. 
Lydekker: The extinct Edentates of Argentina; Anales del Museo de La Plata, Paleontologia Argentina, III, 
1894, Afsnittet p. 3—12, pl. I—Va. Støttet paa et stort Stof giver Lydekker gode Grunde for at henføre 
alle, eller dog de fleste, opstillede Arter Glyptodon (sensu strict.) til én Art, G. clavipes. Den store Mængde 
Glyptodon-Levninger fra Argentina, der haves i Museet i Kjøbenhavn, peger ganske i samme Retning. 
Arten fra Lagoa Santa har været kaldt: Pachytherium magnum Lund, 1839. — Hoplophorus euphrac- 
tus Lund, 1844 (nec 1839). — Schistopleurum euphractum (Lund) Reinhardt, 1875. — Glyptodon? dubrvus Rein- 
hardt, 1875. — Glyptodon euphractus (Lund) Lydekker, 1887 og 1894. — Glyptodon clavipes Owen var.? Lydek- 
ker, 1894. 
Tamandua tetradactyla. 
Ydre og Hovedskal ere afbildede af Rapp i Anatomische Untersuchungen uber die Edentaten, 
1852, pl. IIb og V. Et Billede af et levende Dyr fra Santa Marta i Columbia er givet af Sclater i Proceed. 
Zool. Soc. London, 1871, p. 546, pl. XLIIL 
Oplysninger om Artens Ydre, især dens Farve-Ændringer, findes desuden i følgende Arbejder: 
Rengger: Naturgeschichte der Såugethiere von Paraguay, 1830, p. 307—311. 
Wagner: Die Såugethiere, von Schreber etc., Supplementband, 4. Abth., 1844, p. 206—211. Omhandler 
flere paafaldende Farve-Ændringer og opstiller T. longicaudata som Race eller Art. 
Burmeister: System. Ubersicht der Thiere Brasiliens, I, Såugethiere, 1854, p. 307—309. Handler om Skind 
af T. tetradactyla fra Lagoa Santa og andre Steder, vexlende i Farve, og om T'. longicaudata fra Surinam. 
Saussure: Revue et Magasin de Zoologie, 1860, p. 8—10. Opstiller en var. mexicana. 
Gray: Hand-List of the Edentate, Thick-skinned and Ruminant Mammals in the British Museum, 1873, 
p. 27—28. Var. opisthomelas, opistholeuca etc. 
Alston: Biologia Centrali-Americana, Mammalia, 1879—82, p. 192—193. 
Cope: American Naturalist, vol. XXIII, 1889, p. 132, 133.  Opstiller en var. straminea fra Syd-Brasilien 
og en Art eller Underart, Myrmecophaga sellata, tra Honduras og vist ogsaa fra Matto Grosso. 
Oldfield Thomas: Ann. Mag. Nat. Hist., 7. ser., vol. VIIT, 1901, p. 535, 536. Om Farve-Ændringer 0. a. 
fra Egnen om Rio Jordåo i S.V. Minas Geraes. 
