292 
(Anm. 2.) 
Scelidotherium magnum. 
Scelidotherium magnum Bravard, Burm. er i Lund's Afhandlinger opført under mange Navne. 
Det Navn, Lund endelig valgte for den, var Scelidotherium owenin; men det var et af de sidste, han havde 
givet den. Lund's Oplysninger om Arten ere saa ubestemte, at den ikke kan regnes for rigtig opstillet. 
Arten er sikkert, som ovenfor sagt, den samme, hvis Hovedskal er beskreven og afbildet af Bur- 
meister under Navnet Scelidothertum magnum Bravard (Atlas de la Descr. phys. de la Rép. Arg., 2. sect., 
Mammiféres, 3. livr., Osteologie der Gravigraden, 1886, p. 103—110, pl. XIV, fig. 5, Underkjæbe, pl. XV, 
fig. 1, 2, 4, 7, 8, Hovedskal og Tænder, men ikke fig. 3, der vel opgives at være Hovedskal af ung S$. magnum, 
men utvivlsomt er af S. leptocephalum, at slutte efter Tændernes Form); den paagjeldende Hovedskal er fra 
Argentina. Der kan paavises smaa Forskjelligheder mellem Billedet af denne Hovedskal og Hovedskallerne 
fra Lagoa Santa; ingen af de brasilianske Hovedskaller har Panden bag Øjehulerne saa stærkt indkneben, 
som Billedet af den argentinske viser det, og alle de brasilianske have Ydersiden af nedre bageste Tand lidt 
mere udbugtet, end den argentinske har det. Forskjellen er dog ikke saa stor, at den kunde tyde paa Art- 
Forskjel, og den er maaske mere tilsyneladende end virkelig; den kunde maaske bero paa Tegnefejl i Bur- 
meister's Billeder; de bære Præg af at være ret hurtig udkastede Skitser. En lille Mulighed er der dog for 
Art-Forskjel, og en væsenlig Mangel er det, at Lemmerne af den argentinske S. magnum ikke kjendes, hvad 
ikke lidt forøger Usikkerheden. — Gervais (Zool. et Paléontol. Génér., I. sér., 1867—69, p. 129—132) op- 
lyser, at Navnet S. magnum Bravard er et nomen nudum; det skal første Gang være opført i Bravard's Bog 
»Observ. géol. sur le bassin de la Plata, 1857«; derefter findes det i Bravard's »Catal. des espéces d”animaux 
fossiles recueillis dans ”PAmérique du Sud, de 1852 å 1860, 1860«, som Gervais aftrykker; en Beskrivelse er 
aldrig fremkommen. Hvorledes Burmeister har kunnet bestemme den paagjeldende Hovedskal, er da 
en Gaade. 
Som enstydig med S. magnum opfører Burmeister (1. c. p. 103) P. Gervais? »Scelidotherium de 
Tarija«, uden Redegjørelse og med tvivlsom Ret. En mangelfuld Hovedskal, med fastsintret Underkjæbe, 
var det Grundlag, hvorpaa Gervais omtalte dette Dyr (Castelnau, Exp. part. centr. Amér. Sud, 7. part., 
Zool., Mammitf. foss., 1855, p. 50, pl. XI, fig. 2); om det var en egen Art eller kun et Alderstrin af 5. lepto- 
cephalum, vilde han ikke afgjøre, synes det; af Hovedskallen, set fra Siden, gav han et Billede. Samme Hoved- 
skal, ligeledes uden Art-Bestemmelse, blev afbildet af Blainville (Ostéogr., Genre Megatherium, 1855, pl. I, 
fig. 19), set ikke alene fra Siden, men ogsaa ovenfra og bagfra (uheldigvis er der i Tavleforklaringen kommet 
til at staa, at den var »des cavernes du Brésil«; men Tilføjelsen »par M. Weddell« røber Fejlen; Weddell sam- 
lede ved Tarija i Bolivia). Af H. Gervais og Ameghino blev den gjort til Grundlag for deres Scelidothervum 
tartjense (Mammif. foss. de PAmér. du Sud, 1880, p. 149). Senere igjen har Ameghino omtalt den under 
Navnet Scelidodon tartjensis (Contrib. Mam. Fos. Rep. Arg., 1889, p. 728—729) og gjengivet P. Gervais” 
Afbildning. Men trods alt er det ikke muligt at danne sig en klar Forestilling om Dyret; især er det en Mangel, 
at Tænderne ikke kjendes. Vel er der stor Lighed med $. magnum, især i Underkjæbens korte svære Form; 
men en Mulighed for Forvexling med Catonyx giganteus eller andre er dog tilstede. 
Som enstydig med $. magnum har Burmeister (Anales del Museo Nacional de Buenos Aires, tom. III, 
1883—91, p. 480) ogsaa nævnt Lydekker's S. chiliense, opstillet efter en ufuldstændig Hovedskal fra Tara- 
paca, Chile (Proceed. Z0ool. Soc. London, 1886, p. 496—497, pl. XLVIII, XLIX). Sammenstillingen er maaske 
rigtig; men en nogenlunde sikker Dom lader sig neppe fælde efter det foreliggende; af $. chiliense er ikke at- 
bildet andet end et Stykke Hovedskal set ovenfra og et Stykke af en tandløs Underkjæbe. Hverken denne 
Art eller S. tarijense har dog den smalle Pande, som Burmeister afbilder hos S. magnum, hvad dog vist er 
uden Betydning; mere har det maaske at sige, at forreste nedre Tandgrube hos S. chiltense ikke stemmer ret 
med S. magnum; den er for kort. 
Scelidotherium capellinii er opstillet af H. Gervais og Ameghino (Mamm. foss. Amér. Sud, 1880, 
p. 149) efter et Stykke af en Underkjæbe fra Buenos Aires, men saa tarvelig beskreven, at Navnet nærmest 
maatte regnes for et nomen nudum; først senere omtalte Ameghino (Contrib. etc., 1889, p. 729—730) Arten 
udførligere, under Navnet Scelidodon capelhni, og oplyste den blandt andet ved Gjengivelser af Burmeister's 
Billeder af $. magnum (pl. 43, fig. 1, pl. 44, fig. 5), som han regner for samme Art, men med Urette. Efter 
Lydekker (Anales del Museo de La Plata, Paleontol. Arg., III, 1894, p. 89) findes der i Museet i La Plata 
en Afstøbning af det Underkjæbe-Stykke i Museet i Paris, hvorefter Gervais og ÅAmeghino havde opstillet 
