See 
miocena de Tucuman y Catamarca« (Rev. Arg. Hist. Nat., tom. I, 1891, p. 95—99) er saare langt fra at minde 
om »Platyonyx«-Arterne fra Lagoa Santa; den maa være en ret nær Slægtning af Mylodon; Ameghino regner 
den til »grupo de los lestodontes«. 
Årten fra Lagoa Santa har været kaldt: ? Myrmecophaga gigantea Lund, 1839, partim. — Mega- 
lonyx cuvieri Lund, 1839. — Megalonyx minutus Lund, 1839. — Megalonyx jeffersoniv Cuv. Lund, 1840. — 
Sphenodon sp. Lund, 1840, partim. — Platyonyr cuvieri, P. minutus, P. owenii, P. brongniartir, P. agassizri 
Lund, 1842. — Scelidothervum owenn Lund, 1845. — Valgripes deformis Gervais, 1874 (nec 1877). — Scelido- 
thervwm bravardi Lydekker, 1886, partim. — ?Scelidotherium tarijense H. Gerv. & Amegh. Lydekker 1886, 
partim. — Catonyx brongniarti (Lund) Ameghino, 1891. — Sphenodon minutus Lund Trouessart, 1898, 
partim, errore. — Matschaella minuta (Lund) Poche, 1904, partim, errore. — Sphenodontherium minutum 
(Lund) Trouessart, 1904—5, partim, errore. 
5) p. 148. Det er Lund (Meddelelse af det Udbytte 0. s. v., 1845, p. 14—16), der har fremsat den 
Tanke, at Scelidotherierne ved Lagoa Santa for en væsenlig Del have levet af de saftfulde Planter, der voxe 
paa Træstammer og i Revner i Væggene af de Kalkklipper, i hvilke Knoglehulerne findes; at de jevnlig have 
klatret omkring paa Klipperne, godtgjøres af de talrige Skeletter af dem, der findes i Hulerne, hvor de øjen- 
synlig ere faldne ned gjennem Spalter i Hulernes Loft. Scelidotherier have dog levet ogsaa i Egne, hvor der 
ikke har været Klipper, maaske heller ikke Træer; de maa altsaa dér have haft andre Vaner end ved Lagoa 
Santa; men deres Præg synes de at have faaet i Omgivelser som dem ved Lagoa Santa. 
3) p. 216. Abel har set, at der blandt de amerikanske Gumlere er nogle, der have de yderste Mel- 
lemhaandsben korte, andre, der have dem lange, og han tyder det som Udtryk for to forskjelligartede Til- 
lempninger til Gravning, ligesom de tilsvarende Forhold i Foden: »Ein Vergleich zwischen dem Handskelett 
von Myrmecophaga und Priodon (5: Cheloniscus) zeigt sofort, dass hier zwei divergente Anpassungen an das 
Graben vorliegen. Bei Myrmecophaga sind die Metacarpalia des vierten und finften Fingers långer als die 
ubrigen; bei Prtodon sind sie ausserordentlich verkuirzt und das Metacarpale des zweiten Fingers iibertrifft 
alle anderen bedeutend an Långe«. O. s. v. (Grundzige der Palaeobiologie der Wirbeltiere, 1912, p. 373—374). 
Denne Forklaring er saare usandsynlig for Myreslugerens Vedkommende. Alle de Gumlere, der have de lange 
ydre Mellemhaands- og Mellemfodsben, ere klatrende eller nære Slægtninge af klatrende Former, fra hvem 
de stamme, og det'er saa godt som givet, at de lange Knogler i Haandens og Fodens Yderrand ere en Egenhed, 
der følger med Klatre-Evne, hos Gumlere som hos mange andre Pattedyr (Gnavere fra Lagoa Santa, 1887, 
p. 162; Pungdyr, 1893, p. 11, o. s. v.). 
5) p. 219. Til Sammenligning hidsættes et Par af de nyeste Oversigter over nulevende og uddøde 
Gumlere. 
Zitter's Oversigt (i Handb. der Palæontologie, Mammalia, 1891—93), der nærmest kun er Tolk 
for Arbejder af hans Forgængere, som Cuvier, Owen, Lund, Gervais, Burmeister, Flower, Ame- 
ghino, og mest tager Hensyn til de uddøde Former, er i Uddrag følgende: 
Edentata. 
I. Nomarthra. 
1. Oryeteropodidæ: Orycteropus. 
2, Manidæ: Manis. 
1. Xenarthra. 
A. Vermilinguia. 
? Scotæops (senere opdaget at være ens med Stegotherium, af Dasypodinerne), ? Phororhacos 
(senere opdaget at være en Fugl), Myrmecophaga. 
B. Tardigrada. 
Bradypus, Choloepus, ? Entelops, ? Dideilotherium (Delotherium) (senere af dens Opstiller, 
Ameghino, henført til Monotremerne). 
