(Anm. 5.) 
part I, 1885, p. 1—119, pl. 1—15) kommen til den Mening, »that these Edentata are the direct children of 
the Prototheria« (p. 116). Lignende Udtalelser findes ogsaa i hans Bog On Mammalian Descent, 1885. Det 
er særlig den stilkformede Stapes, der kan findes hos Gumlere, der har ledet ham. Nogen klar Opfattelse af 
Sammenhængen finder man ikke hos Parker. 
Wortman (The Ganodonta and their relationship to the Edentata; Bull. Amer. Mus. Nat. Hist., 
vol. IX, 1897, p. 59—110) mener, at hans Gruppe Ganodonta, med de tertiære nordamerikanske Slægter Cono- 
ryctes, Onychodectes, Hemiganus, Psittacotherium, Calamodon og Stylinodon, er Gumlernes, eller dog de ameri- 
kanske Gumleres Stamformer, og heri har han faaet mere eller mindre klart Medhold af andre, som Osborn 
(Bull. Amer. Mus. Nat. Hist., vol. XX, 1904, p. 163, og The Age of Mammals, 1910, p. 540), Max Weber 
(Die Såugetiere, 1904, p. 468—470) og Schlosser (Zittel, Grundzige der Palåontologie, neubearbeitet, II, 
Vertebrata, 1911, p. 410—411); nogle forsigtige Indvendinger ere fremsatte af Scott (The Princeton Uni- 
versity Exped. to Patagonia, vol. 5, 1903—5, p. 361), der dog mener, at Spørgsmaalet er aabent, og det samme 
mener Gregory (The Orders of Mammals; Bull. Amer. Mus. Nat. Hist., vol. XXVII, 1910, p. 340); kun Ame- 
ghino (Boletin del Instit. Geogr. Argentino, tom. XVIII, 1897, p. 83—84, 89, i Særtryk, og Anales del Museo 
Nacional de Buenos Aires, tom. XIII, 1905, p. 230—234), foruden Winge (Hovdyr fra Lagoa Santa, 1906, 
p. 212), har, med Rette, gjort ubetinget Indsigelse. — Den nævnte Række Slægter, som Wortman sikkert 
rigtig har sammenstillet, begynder med Former med fuldstændigt eller saa godt som fuldstændigt Tandsæt 
af ret oprindeligt Præg; det ejendommelige for Rækken er, at Hjørnetænderne og de fleste af Kindtænderne, 
især de forreste, blive større og større, især høje, rodaabne, og sprænge Emailleklædningen, saa at Emaillen 
kun bliver tilbage i Form af Baand langs 'Tændernes Sider; særlig Hjørnetænderne voxe uhyre og fortrænge 
tilsidst de fleste af Fortænderne eller maaske dem alle, skjønt i hvert Fald de yderste Fortænder fra første 
Færd følge med i Udviklingen; Kindtænderne trænges tæt sammen. Kjæberne blive meget stærke, men korte; 
Underkjæbens Prc. coronoideus bliver uhyre, Tindinggruben meget rummelig, Kindbuen stærk. Det øvrige 
Skelet kjendes kun hos enkelte af Rækkens Former og kun meget ufuldstændig; de Knogler, der kjendes, have 
gjennemgaaende et ret almindeligt Præg, mindende om, hvad der kan findes indenfor mange forskjellige af 
Pattedyrenes Grupper. Noget egen er Haanden hos Psittacotherium, der kjendes, skjønt ufuldstændig; der 
har været tre mellemste svære Fingre, kun lidet forskjellige i Størrelse, med store Kloled, nærmest i Stil med 
sammentrykte Hove med stærkt fremtrædende Saal; l1ste og 2det Fingerled ere korte, og Mellemhaandsbenene 
ere ligelig udviklede; Haanden har maaske været brugt til Gravning; den har neppe kunnet tjene til Klat- 
ring. — Om de øverste Ganodonter mener Wortman, at de vise saa mange Ligheder med Megatheriiner, 
at de maa regnes for Megatheriinernes Stamformer; han siger endogsaa, at det »may now be regarded as a 
positively demonstrated fact« (1. c. p. 104), at den ene Gruppe stammer fra den anden, og til Støtte for sin 
Mening opfører han en »astonishing array of similarities«. Nogle af de fremhævede Ligheder mellem de øverste 
Ganodonter og Megatheriiner ere vel virkelige; men Ligheden mellem Ganodonter og Megatheriiner er dog 
i disse Henseender ikke større end mellem Ganodonter og forskjellige andre Pattedyr-Grupper, saaledes Lig- 
heden i Hvirvler, Nøgleben, Armknogler, Bækken. Andre af de opførte Ligheder ere i Virkeligheden netop 
Uligheder. Naar det saaledes siges, at »the manus is almost identical with that of the Ground Sloths« (3: Mega- 
theriiner), har Wortman overset, at Haanden hos Ganodonterne netop ikke har en eneste af de Egenskaber, 
der ere ejendommelige for Megatheriinerne; der er ikke mindste Antydning af Forkortning af de tre indre 
Fingre og Forlængelse af de to ydre Mellemhaandsben, eller af, at Haandens Yderrand har været støttet mod 
Jorden, og Kloleddene ere af en Form, der er fremmed for Megatheriinerne, der heri staa nærmere ved det 
sædvanlige. I de høje rodløse "Tænder, i Tilstedeværelsen af en særlig stor, buet Tand forrest i Kjæberne, i 
det korte Ansigt med de stærke Kjæber kan det vel siges, at der er Lighed mellem de øverste Ganodonta og 
nogle af Megatheriinerne, særlig Megalonyx og dens nærmeste Slægtninge; men nærmere set er der netop heri 
den største Ulighed. Den store Tand forrest i Kjæben er hos Ganodonterne en Hjørnetand, hvad der frem- 
gaar af Slægternes Udviklings-Række; hos Megatheriinerne er det en Kindtand (eller, hvis den øvre maaske 
skulde være en Hjørnetand, er den nedre det ikke, og omvendt; Wortman synes slet ikke at have været op- 
mærksom paa Sagen; han regner uden videre den paagjeldende Tand hos Megatheriinerne for Hjørnetand, 
baade i Over- og Underkjæbe). Ganodonterne ere udviklede den lige Vej fra Dyr med almindeligt Tandsæt, 
have faaet stærkere og stærkere Tænder, Kjæber og Tyggemuskler; Megatheriinerne vise Tegn paa, at de stamme 
fra Dyr med vantrevet Tandsæt og ad ualmindelige Omveje have faaet de stærke Tænder og Kjæber; Gano- 
donterne mangle en hel Række af Megatheriinernes Egenheder; de have ikke mistet Emaillen; de have ikke 
