301 
den vantrevne Mellemkjæbe; de have ikke den tudformede Underkjæbe; deres Kindbue er ikke opløst, men 
er ualmindelig stærk, og Kindbenet har ikke Megatheriinernes ejendommelige Udvidelser; Underkjæbens 
Pre. coronoideus er ualmindelig stor, Prc. angularis derimod lille, modsat Forholdet hos Megatheriiner; Under- 
kjæbe-Leddet har ikke den ubestemte Form som hos Megatheriiner, men er et fast Hængsel-Led. Heller ikke 
i andre Egenskaber, der ikke staa i umiddelbar Forbindelse med Tænder og Tyggemuskler, stemme Gano- 
donterne med Megatheriiner; de have ikke Megatheriinernes ejendommelige korte og lavtliggende Canalis 
infraorbitalis, ikke deres egne Foramen wmentale« ved Forranden af Pre. coronoideus, o.s. v. Kort sagt, trods 
en vis tilsyneladende Lighed kan der neppe findes større Modsætninger end Ganodonter og Megatheriiner. 
— Men selv om alle de Ligheder, som Wortman nævner, havde været fuldt virkelige, var man dog ikke derfor 
hjulpen til en Forstaaelse af Gumlernes Oprindelse. Lighederne gjelde nemlig ikke andre Gumlere end de 
øverste Megatheriiner, særlig Megalonyx, og Wortman oplyser ikke med et Ord noget om, hvorledes Megal- 
onyt skulde kunne tydes som Stamform for de andre Gumlere. Ingen Vej fører fra sædvanlige Pattedyr over 
Megalonyx til de andre Gumlere. 
Ameghino's nyeste Mening om Gumlernes Oprindelse er den, at de tilligemed Monotremer og 
Hvaler, tilsammen Gruppen »Homalodonta«, stamme fra en tænkt Gruppe, »Archæopelta«, der igjen stammer 
fra »theromorphe Krybdyr« (El arco escapular de los Edentados y Monotremos y el origen reptiloide de estos 
dos grupos de Mamiferos; Anales del Museo Nacional de Buenos Aires, tom. XVII, 1908, p. 1—91). (Jevnfør 
Dommen over »Homodonter« og »Heterodonter«, Vidensk. Medd. Naturhist. Foren., 1882, p. 63—64.) 
6) p. 222. Om jordfundne Orycteropodidæ: 
Forsyth Major: Proceed. Zool. Soc. London, 1893, p. 239—240, med Billede. Om en Tand af Oryeteropus 
gaudryt fra pliocæne Lag ved Maragha i Persien. 
Andrews: On a skull of Orycteropus gaudryi, Forsyth Major, from Samos: Proceed, Z0ool. Soc. London, 
1896, p. 296—299, med Billeder. 
Plesiorycteropus har Filhol (Observations concernant les Mammiféres contemporains des Æpyornis 
å Madagascar; Bull. du Mus. d”Hist. Nat. Paris, 1895, Afsnittet p. 14) opstillet efter den bageste Del af en 
Hovedskal, der viste stor Overensstemmelse med Orycteropus, men dog i Kindbuens Form var saa afvigende, 
at Bestemmelsen af Slægtskabet maatte gives med Forbehold. Der er kun sagt nogle faa Ord om Stykket. 
Palæorycteropus er opstillet af Filhol (Observations concernant quelques Mammiféres fossiles nou- 
veaux du Quercy; Annales des sciences naturelles, 7. sér., Zoologie, tom. XVI, 1894, Afsnittet p. 135—136, 
med Billeder) efter en Overarm fra Fosforit-Lagene ved Mouillac i Frankrig; kun med Tvivl henførte han 
Knoglen til en Slægtning af Oryeteropus. Ameghino (Les Édentés fossiles de France et d”Allemange; Anales 
del Museo Nacional de Buenos Aires, tom. XIII, 1905, Stykket p. 207—209, med Billeder) mener, at nævnte 
Overarm snarest minder om de oprindeligste Beltedyr. I Virkeligheden er dens Form saa almindelig, at der 
endnu intet sikkert kan siges om, fra hvilken Slags Dyr den skriver sig. Det er ikke vist, at det har været 
en Gumler. 
Archæorycteropus gallicus har Ameghino (l. c. p. 223—227, med Billeder) opstillet efter et ufuld- 
stændigt Skinneben fra Fosforit-Lagene ved Mouillac, tidligere omtalt og afbildet af Filhol (1. c. p. 140— 
141), der mente, at det maaske var af en Gumler med nogen Lighed med Manis, men fandt Bestemmelsen 
saa usikker, at han ikke vilde give noget Navn. Ameghino mener, at Knoglen har tilhørt et Medlem af Orye- 
teropus-Familien. — I Slægten Archæorycteropus indføjer Ameghino (l. c.) en anden Art, Å. patagonicus, 
opstillet efter en lille Stump af et Skinneben fra »crétacé supérieur (notostylopéen) de Patagonie«. — En virke- 
lig Bestemmelse af de paagjeldende Knogler er foreløbig en Umulighed. 
Secotæops, grundet paa et Stykke af en Underkjæbe fra Santa-Cruz-Lagene i Patagonien, blev i sin 
Tid af Ameghino, der har opstillet den, regnet til Oryeteropodidæ, om end med Tvivl (Contrib. Mam. Fos. 
Rep. Arg., 1889, p. 658). Senere henførte han Slægten til Monotremerne (Énumér. synopt. Mammiif. foss. 
des formations éocénes de Patagonie, 1894, p. 183;.  Tilsidst viste den sig at være ens med Stegotherium, af 
Dasypodinernes Gruppe (Bol. Acad. Nacional de Ciencias de Cérdoba, tom. XVII, 1902, p. 68, i Særtryk, 
se ogsaa Scott, Reports of the Princeton Univ. Exp. to Patagonia, vol. V, part I, 1903, p. 13). 
7) p. 224. Om Tydningen af Skællene hos Manis især: 
Max Weber: Beitråge zur Anatomie und Entwickelung des Genus Manis; Zoologische Ergebnisse einer Reise 
in Niederlåndisch Ost-Indien, Bd. II, 1891, Afsnittet p. 5—21, pl. I & II. 
