(Anm. 14.) 
flere Arter af følgende Slægter, hvoraf en enkelt ny: Propalæhoplophorus, af Propalæhoplophoridæ; 
Proeutatus, Prodasypus, Prozaedyus, af Dasypidæ; Stegotherium, Pseudostegotherium, af Stegotheridæ; 
Peltephilus, Peltecoelus, af Peltephiltdæ. 
Scott: Dasypoda & Glyptodontia, i Reports of the Princeton University Expeditions to Patagonia, 1896— 
1899, vol. V, Palæontology, Mammalia of the Santa Cruz Beds, part I, Edentata, 1903, p. 1—161, pl. I— 
XXIX. Det vigtigste Arbejde til Kundskab om Dasypodiderne fra de ældre Aflejringer. Følgende 
Slægter optages: Stegotherium, af Tatuidæ; Proeutatus, Pareutatus n. g., Prozaédius, Stenotatus, af Dasy- 
podidæ; Peltephilus, af Peltephilitdæ; Præuphractus, Vetelra, incertæ sedis; Propalæohoplophorus, Coch- 
lops, Eucinepeltus, Asterostemma, af Glyptodontidæ; Metopotoxus, af ? Doedicuridæ. 
Barnum Brown: A new species of fossil Edentate from the Santa Cruz Formation of Patagonia; Bull. Amer. 
Mus. Nat. Hist., vol. XIX, 1903, p. 453—457, med Billeder af Hovedskal og Pandeskjold. Eucine- 
peltus complicatus. 
Osborn: Glyptotherium texanum, a new Glyptodont, from the Lower Pleistocene of Texas; Bull. Amer. 
Mus. Nat. Hist., vol. XIX, 1903, p. 491—494, pl. XLIII, med Billede af Skjold og Haleskede. Neppe 
forskjellig fra Glyptodon. 
Ameghino: Nuevas especies de mamiferos, cretåceos y terciarios de la Republica Argentina; Anales de la 
Sociedad Cientifica Argentina, tom. LVIII, 1904, Stykket p. 137—142, i Særtryk. Handler om nogle 
faa nye Arter af baade Glyptodonter og ægte Beltedyr, kun en af dem henført til en ny Slægt: Eprt- 
peltephilus, af Peltephilidæ. 
Ameghino: La perforacién astragaliana en Priodontes etc.; Anales del Museo Nacional de Buenos Aires, 
tom. XIII, 1905, p. 1—9, med Billeder af Rulleben og Hælben af Priodontes, Proeutatus, Propraopus. 
Ameghino: La perforacion astragaliana en el Orycteropus y el origen de los Orycteropidæ; An. Mus. Nac. 
de Buenos Aires, tom. XIII, 1905, p. 59—95. Indeholder en Del Oplysninger om Rulleben og Hælben 
hos Beltedyr, ledsagede af flere Billeder. 
Ameghino: El arco escapular de los Edentados y Monotremos y el origen reptiloide de estos dos grupos de 
mamiferos; An. Mus. Nac. de Buenos Aires, tom. XVII, 1908, p. 1—91, med nogle Billeder, ogsaa af 
uddøde Dasypodider. 
Richter: Uber Hoplophorus; Palæontographica, Bd. 57, 1911, p. 257—283, pl. XXII, XXIII. Om Skjolde 
og enkelte andre Dele af Lomatophorus fra Argentina. 
Barnum Brown: Brachyostracon, a new genus of Glyptodonts from Mexico; Bull. Amer. Mus. Nat. Hist., 
vol. XXXI, 1912, p. 167—177, pl. XIII—XVII, med Billeder af Skjolde; i Texten ogsaa Billeder 
af Tænder og Bækken. Neppe forskjellig fra Glyptodon. 
»Galliætatus« er opstillet af Ameghino (Les Édentés fossiles de France et d”Allemagne; An. Mus. 
Nac. de Buenos Aires, tom. XIII, 1905, Afsnittet p. 175—194, med Billeder) efter et Mellemhaandsben, der 
skal være fundet i en Samling tertiære Knogler fra Frankrig, fra Mont Ceindre ved Lyon, tilhørende Museo 
Nacional i Buenos Aires, og til samme Slægt har han henført forskjellige andre, mere tvivlsomme, jordfundne 
Knogler, dels fra samme Sted, dels fra Tyskland, fra Solnhofen (de sidste, nogle Mellemfodsknogler, et Hæl- 
ben og et Laarben, omtalte af Schlosser som Gumler-Knogler, under Navnet Lutra franconica, i Neues Jahrb. 
f. Mineral., Geol. u. Palæontol., Beilage-Bd. XIX, 1904, p. 499—500). — Ameghino siger om det paagjel- 
dende Mellemhaandsben fra Frankrig, at det har »une concordance parfaite« med den tilsvarende Knogle af 
Dasypus (»Tatusia«). Ligheden er i Virkeligheden, at dømme efter Billederne, saa stor, at man neppe vilde 
tvivle om, at Knoglen var af en Dasypus eller en ganske nærstaaende Slægt, hvis den var funden i Amerika; 
især er Overensstemmelsen i den ejendommelig formede nedre Ledflade paafaldende. Men at finde en ægte 
Dasypus i Frankrig, ikke en af Dasypodidernes oprindelige Former, men en af de mest særegent udviklede, 
er saa overraskende, at man fristes til at tro paa et eller andet Blændværk, og det ligger da ret nær at tænke 
paa Muligheden af et Uheld i Museet i Buenos Aires, hvorved argentinske Knogler vare blandede ind i det 
franske Fund. I hvert Fald trænger »Galliætatus« stærkt til en nærmere Prøvelse. — Om de Knogler fra Soln- 
hofen, som Ameghino har henført til »Galltætatus«, oplyser Schlosser (Neues Jahrb. f. Mineral., Geol. u. 
Palæontol., 1907, Bd. I, p. 462—466), at de sikkert høre til samme Skelet, hvorefter Ameghino ogsaa har 
opstillet sine to Arter »Teutomanis« (se Anm. 8). For Schlosser's Indvendinger gjør Ameghino Rede (An. 
Mus. Nac. de Buenos Aires, tom. XVII, 1908, p. 104—106) og søger at afkræfte dem. 
