33 



holdsvis ringe en Stoirclsc. Dette har imidlertid ikke meget at 

 sige, da ogsaa andre lavere Havdyr forplante sig, inden de have 

 naaet halv Sturrelse, L E\. Hyas araneus. Da nuDhrr. Koren og 

 Diiben senere have vist, at E. Sarsii er Ungen af E. ocu- 

 latus^ have de dermed i Grunden ogsaa bevist — hvad de dog 

 paa det anforte Sted kun udtale som en Mulighed — at den 

 grdnlandske Form {E. Eschrichtii) heller ikke er forskjcllig der- 

 fra. Beskrivelserne eller Diagnoserne, som de maaskee rigtigere 

 kaldes, i „System der Asteriden", angive heller ikke nogen væsen- 

 lig Forskjcl mellem dem. Allerede Fabricius (paa det anforte 

 Sted i Vid. Selsk. Skr. og i „Zoologiske Samlinger" 3die Hefte 

 p. 16, Nr. 369) havde indscct, at hans norske og 'griJnlandske 

 Exemplarer kun tilhorte een Art, hvormed ogsaa hans Asterias spon- 

 (jiosa i Fauna groniandica faldt sammen. Det er endelig ogsaa det 

 indirccte Resultat af Brandts Bemærkninger derom paa det an- 

 forte Sted i Middendorffs siberiske Reise. — Jeg har undersogt 

 talrige Exemplarer i alle Stiirrelser fra Norge, Færoerne, Island, 

 Gronland og Massachusetts og betvivler aldeles ikke, at de til- 

 hore en og samme Art. De fleste Forfattere skjelne dog imellem 

 lo Former eller Varieteter deraf, en storre og en mindre (^forma 

 major og formå minor vxilgaris" Diib. Kor., ^varietas microdiscus 

 og macrodiscus" Brandt), hvilke imidlertid gaae aldeles over i 

 hinanden; det er formodenlig disse 2 sararaeVarieteter, som S timp- 

 son benævner ^Linckia oculataF o rh. (Asterias spowjiosa Go u\d^ 

 D e s o r)" og „Linclda perlusa M ii 1 1. (Eclnnaster Eschrichtii M. T r.)", 

 ora hvilken sidste det tilloie^, at den er stcirrc, niere blegrod og 

 har længere Arme end den forstnævnte. Lignende Variationer 

 træffes hos Slægten Asleracanthion (smlgn. Brandt, 1. c. p. 30 

 og 31), og vi ville gjenfinde dem hos Solaster-Artcrne ^ tildeels 

 ogsaa hos Ctenodiscus crispatus. 



Hos yngre Exemplarer af Cribrella sanguinolenta forholder 

 Skivens og hele Legemets Tvermaal sig som 1 til 3, hos ældre som 

 1 til 4 eller 5. A r m c n e erc kegledannedc og trinde, men dog lidt 

 flade underneden. Del af Hudens Kalkstykker dannede Net er be- 



3 



