39 



da Fudiu.rerncs og Piggenes Antal i l'iggruppeiiie ligesom hos 

 nærstaaende Former tiltager med Alderen. Ilos Excrnjtlarer 

 med 10""" Tvermaal linder jeg de 10 Arme overmaade korte 

 (2V'j"'™) og Ryggen temmelig tæt dækket af Grupper paa 4—6 

 Pigge; disse Grupper cre, sammenlignede med det udvoxncDyrs, 

 forholdsvis store og faac. Armbræmmerne, der adskille Ryg- og 

 Rugsiden, og ikke, som senere er Tilfældet, ligge lieelt nede paa 

 Rugsiden, tælle c. S Paxiller, som tiltage i Udvikling fra Arm- 

 spidsen til Armvinkeicn. Langs med hver Armfure taltes c. 14 

 Tverrækker af butte Pigge, 4 i hver. I de saakaldtc Rugrum, 

 der endnu ere meget smaae, sces kun nogle ganske faac Pigge. 

 Mundpladerne bære hver 4 Pigge, af hvilke den inderste og 

 længste er rettet ind mod Munden, som allsaa dækkes af ca 

 Krands af 20 horizontalc Pigge. — Jeg har desværre ikke kunnet 

 undersoge jevnaldrende Exemplarer af den færiiske Form. 



Da Fabricius udgav sin Fauna griinlandica, kjendte 

 han ikke denne Art som gronlandsk, men i hans ovenfor om- 

 talte utrykte Manuskripter*) beskrives „Chagrin- Stjernen, Ast, 

 aspera Miill. (prodr. Zool. Dan, 2833)" efter 4 Exemplarer fra 

 Norge og 1 fra Godthaab i Gronland. Af disse 5 Exemplarer 

 vare de fire 9-armede og beskrives saaicdes: „Straalerne ere trinde, 

 men ved Roden meget brede og skilles kun der fra hinanden 

 ved en smal Mellemrift; udad fra Midten af at regne blive de 

 meget smallere og trindere, tilspidsede." Det femte derimod — 

 formodenlig det gronlandske — var 10-armet, „og paa samme mær- 

 kede jeg Straalerne at være smallere og gabe videre fra hinanden." 



Under Forudsætning af, at den sidst beskrevne Form 

 kun er en Afart af Solaster endeca^ har denne Art en stor 

 geographisk Udbred ning, da den ikke alene findes ved 

 begge de modstaaende Kyster af Atlanterhavet, men ogsaa i den 

 nordlige Deel af det slille Hav, f. Ex. ifcilgc Rrandt ved Sitka. 



*) 7de Ilefle Nr. 1736 p. 126. 



