14 



8 Fangarme ligesom Muller tillagde sin Hololhuria squamaia^ der var 

 Ungen af Ps. Phantapus. Fra den norske Psolus squamatus K o r c n *) 

 (non Muller!) skjelnes den let derved, at Skjællene ikke cre 

 saa kantede, men mere rundagtige og saa læt belagte med store 

 Korn, at selve Skjællene kun komme til Syne paa slidte eller 

 meget unge Exemplarer, Ogsaa er F'arvcn forskjeliig; den norske 

 Art er blegrod (i Spiritus hvid), den grønlandske stærk rod 

 (i Spiritus brungul). Et af de storste Exemplarer har en Længde 

 af 3V'-'" og en Brede af over 2". 



Med Hensyn tilden indreBygning bemærkes blot, alder 

 ligesom hos Ps. squamatus er een stor PoliskBlære, og at Gene- 

 ratio nsorganets Ror ere overmaade talrige og lange, saa at de 

 udfylde hele Dyrets Bughule; at Huden er tykkere og Muskellaget 

 indenfor den meget stærkere end hos Ps. squamatus., hvilket ogsaa 

 er Tilfældet med Længdemusklerne, som iovrigt forholde sig 

 væsenlig som hos andre dendrochirote Holothurier og ikke, som 

 man af Hr. Ko rens Beskrivelse af Ps. squamatus kunde formode, 

 ere indskrænkede til musculi retractores alene. — I Enden af hver 

 Fod er der en stor hvælvet, af mangfoldige smaae Huller gjen- 

 nembrudt Kalkplade; Foddernes Sider ere belagte med smaae, 

 af en halv Snees Huller tæt gjennerabrudte Plader. Ogsaa paa 

 Fangarmene findes enkelte smaae hullede Plader. Bugskivens 

 Hud er tæt belagt med grenede Kalkconcretioner ligesom de, 

 hvoraf hine Plader ere sammensatte, men de slutte sig ikke 

 sammen til at danne hele Plader. Kun herved kan man med 

 Sikkerhed stjelne mellem Ungerne af denne og foregaaende Art. 

 Naar Kornene ere aftagne, vise Rygskjællene en yderst fin Punk- 

 tering af utallige (ine Fordybninger, stillede tæt op til hinanden. 



Psolus Fabricii er almindelig ved hele Gronlands Vestkyst og 

 nedsendt fra forskjellige Steder mellem Jakobshavn og J u 1 i a n e - 

 haab. Jeg har i det norske Universitetsmuseum seet et Exemplar 



*) F6rsto Gang beskrevet, men ikke benævnt, 1799 af J. C Fabricius i 

 hans Heise nach INorwcgen p. 384. 



