53 



Asterias aciileala Miilller Zool. dan. (ab. 99) er almindelig overalt 

 ved Groiiland fra 3 — 15 Favne (Barrett) indtil .50 — 60 Favne 

 (Ilolbull). Den gaaer mod Syd til Massacliusells og fra Spitz- 

 bergcn til Kanalen mellem England og Frankrig. 



17. Ophiiicaiilha JMiiller og Troschel. 



Af denne ved Skivens Beklædning med ru Korn og 

 ved de lange ru Arm pigge udmærkede Slægt gives kun 1 

 nordisk Art: 



26. Ophiacaiitha spiuiilosa Miillcr og Troschel (System 

 der Asteridcn p. 107), synonym med: 



Ophiacantha gronlandica Muller og Troschel, Arciiiv fur 



Naturgesch. 1811 p. 183. 

 Ophiocoma arctica Miillcr og Troschel, System der Asteriden 



p. 103. 

 Ophiocoma echinulata Forbes, i Sutlicrlands journal etc. 



Diiectc Sammenligning mellem norske og grfinlandske Exem- 

 plarer har overbevist mig om deres Identitet, og Undersiigelscn 

 af et spitzbergensk Exeraplar af „Ophiocoma arctica" i Prof. 

 Sars's Samling, hidrorende fra Museet i Stokholm, gav samme 

 Resultat, hvorved min tidligere*) udtalte Formodning, at Ophio- 

 coma arctica maatte være en Ophiacantlia-Xrt^ saaledes blev be- 

 kræftet over Forventning. Denne Art er altsaa udbredt fra Wel- 

 lington-Kanalen i det mindste til Fundy Bugten og fra Spitzbergen 

 til Lofoten. Inspektor Olrik har taget den paa 20 Favne og 

 Capt. Holboll pai 50 — 60 Favne. Farven beskriver Prof. 

 Sars som miirkebrun eller lysebrun paa Skiven og med lyse- 

 og mcirkebrune Farvebælter paa Armene, hvilket ganske stemmer 

 med de gronlandske Exemplarers Udseende. 



18. Ophioscolex Miiller og Troschel. 



27. En Slangestjerne, der synes at lilhiire denne ved sin 

 nogne og blode Skive og Arme udmærkede Slægt, er bleven 



■■) Videnskab. Meddel. 1854 p. 103. 



