67 



ligning at anstille, deels mellem Griinland og Finmarken, deels 

 mollem Gronland og den cgenlige skandinavisie Kyst; og enhver 

 af disse Sammenligninger kan alter skee fra forskjcllige Syns- 

 punkter. Man kan sammenligne Artsantallet paa hvert Sted, eller 

 raan kan scige at afveie mod hinanden Overeensstemmelsen og 

 Uoverecnsstemmelsen i Henseende til de repræsenterede Arter 

 og Slægter, eller man kan endelig undersoge, hvilke storre Af- 

 delinger af Pighudklassen paa hvert Sted forholdsvis have den 

 storste Betydning. 



I den nedenstaaende Oversigt over de nordiske Pighudes 

 Forekomst i de 3 nævnte zoologiske Provindser ere Grændserne 

 mellem den arktiske og skandinaviske Fauna opfattede noget 

 skarpere, end de findes i Naturen. Selv om en eller anden Art 

 gaaer noget længere mod Syd end til den 69de° N.Br., er den dog 

 ikke talt med i Optællingen af de skandinaviske x\rter, naar den 

 alligevel raaa antages at være væsenlig arktisk, ligesom paa den 

 anden Side de skandinaviske Arter, der netop kun betræde det sydlige 

 Finmarkens Gebeet, ere forbigaaede i Optællingen af dette Lands 

 Pighude--). Det er næsten oveiDodigt at bemærke, at det ved denne 

 Distinction mellem „arktiske" og „skandinaviske" Arter, som er 

 nudvendig, for at man ikke ved Sammenligningen mellem Griin- 

 lands og det nordlige Europas Fauna skal famle aldeles i Blinde, 

 er næsten umuligt at undgaae Feilgreb — hvad enten nu disse 

 ville hidrore fra en mulig Miskjendelse eller vilkaarlig Opfattelse 

 af de i Litteraturen nedlagte Data med Hensyn til Arternes Ud- 

 bredning og Hyppighed eller fra disse Opgivelsers Ufuldstæn- 

 dighed. Nedenstaaende Oversigt vil derfor vistnok ved fremtidige 

 Undersogelser blive modificeret en Deel. 



--) Tripylits frofjilis iraaer lige til Heiffcn, men maa dojj ansces for en ark- 

 tisU Alt. Ointi ent det saiiune <:jæUler om Ophiuia Sarsii, Pieraster tnili- 

 laris op Clenodiscus crispaliia Jcij har troet at burde opfatte Aslro- 

 qonium phrygianitm o<j f/raniilfire som „skandinaviske" Arter, uagtet de 

 overskride den 69° mod IN'ori!, men at maatte reijne Echinus escit- 

 lenlus og Asteracanlhion (jlacialis baade td de finmarkske og til de 

 skandinaviske Arter. Viikaariighed er her næsten ikke til at und- 

 gaae, naar man ikke af grundig Erfaring har personligt Kjendskab til den 

 naajjiældende Fauna. 

 ' ^•' 5* 



