79 



det nordligste geo gra pli i ske Havbæ I te, d. v. s. den euro- 

 pæisk-amerikanske Afdeling deraf i Modsætning til den asiatisk- 

 amerikanske eller livad Middendorff kalder „Belirings- Armen". 

 Thi saa vidt man hidtil veed, kunne de ovennævnte Arter i det 

 hele ikke ansees for at være circumpolare og have altsaa 

 maaskee ogsaa efter den geographiske Længde snevrere geogra- 

 phiske Grændser end den forogaaende Gruppe. Dog maa herved 

 bemærkes, at „Behrings-Armens" Dybvandssiistjerner og Slange- 

 stjerner ere os aldeles ubekjendlo, og at det derfor er muligt, 

 at de ovennævnte Arter for en Deel endnu kunne vise sig at 

 være circumpolare'*-). 



Ved Siden af disse ikke faae Arter, som ere fælleds for 

 begge Nordhavets Kyststrækninger, er der paa den anden Side 

 et betydeligt Antal Arter, som kun forekomme ved 

 den vestlige eller kun ved den ostlige Side. Men de 

 allerfleste af disse ere ikke arktiske, men i det hoieste sub- 

 arktiske (borcale) Arter, om end nogle af dem have udbredt 

 sig saa hoit mod Nord, at de ogsaa forekomme Nord for det 

 hoinordiske Havbæltes Sydgrændse, som vi for Europas Vedkom- 

 mende med Sars sætte ved 69° N. Br., for Amerikas med Dana 

 ved c. 50^ eller omtrent ved Newfoundland. Vi ville forst om- 

 handle de (istlige eller europæiske Arter, hvis Udbrednings- 

 forhold staae mere klart for os end de i geographisk Henseende 

 tilsvarende amerikanske Arters. De falde natuiligt i 2 Grupper, 

 de arktiske og de subarktiske eller boreale. Men disse 2 Grupper 

 ere af meget ulige Omfang; thi af a rk li sk- e u ro p æi s ke Arter 

 kan man, strængt taget, kun nævne 4, nemlig: 



Tripijlus fragilis Dub. og Kor. („indtil Bergen, men er der 

 sjelden og lille"). 



Alecto Sarsii Kor, og D ii b. (fra Tromso til Bergen). 



■*-) Overeenssleinmclsni iiieileni Chiridota læveo^ discolov lisch. cv alleiedo 

 oiiUalt p. 20. Sandsynligvis havr vi hor netop med en circumpolar Art 

 at gjoie. 



