109 



Bælte der kan have nogen synderlig Udstræning. (Sce Berghaus's 

 Kort over NordstJen, Physikalischer Vtlas, 2den Afd. Nr. 2). 



Som belijendt var Prof. Forbes ved sine Undersiigelser 

 kommet til det Resultat, at der var en vis Overeensstemmelse 

 mellem Bloddyrenes Udbredning i Fladerum og i Dybde, saaledes 

 at de Arter, der have stor geographisk Udbredning efter Længde 

 og Bredde, ogsaa skulde have en stor bathymetrisk Udbredning. 

 Tildeels er denne Sætning vistnok sand og finder ogsaa sin 

 Anvendelse paa Echinodermerne ; man sammenligne saaledes 

 Cucumaria frondosa^ Psoliis Phanlapus, Solaster endeca ^ Ophiura 

 albida. Ophiopholis aculeata, Amphiura fili formis og Chiajei med 

 Cucum. Hyndmanni^ Psolus squamatus , Aslrogonium granulare, 

 Ophioscolex purpwea og Ophiopeltis securigera. Men der kan 

 ogsaa anfores Beviser for det modsatte, saasom at Ctenodiscus 

 crispatus har et storre* bathymetrisk Omraade end Echinus drb- 

 bachiensiSy hvis geographiske Omraade derimod er vidtloftigerc, og 

 hine Exempler bevise maaskee snarere, al Dybvandsarterne 

 ere mere begrændsede i deres geographiske Omraade 

 end de med Tempera tur for andringer mere fortrolige 

 Lavvan d s- Arter, saafremt dette formeentlige Resultat ikke 

 er en Fcilge af, at disses Udbredning er bedre kjendt end hines. 

 Naar Forbes derimod ogsaa opstiller den Lov, at de geographiske 

 og bathymetriske Bælter svare til hinanden, ligesom visse Bælter 

 af Alpefloraen til Polarfloraen, saa at samme Art i Norden skulde 

 trælTes i hoiere, i Syden i dybere Vandlag, bekræftes denne Lov 

 aldeles ikke af de hidtil samlede Erfaringer om Echinodermernes 

 Udbredning i Dybden. 



