Denna zon tyckes Sqvalus borealis egentligen till- 
höra, ehuru den också förekommit närmare polen. 
Artrikedomen är ännu temligen stor”). 
Inom Glacial-zonen finnas inga fiskbankar af bety- 
denhet. Stortorsken (Gadus Morrhua) är icke med visshet 
funnen såsom ständig innevånare i denna zon, hvarföre 
äfven, som nämdt, dess södra gräns kan anses samman- 
falla med denna fisks norra. Såsom egentligen hit hörande 
kunna räknas en mängd arter af familjerna Scorpe- 
noidei, Blennioidei, Salmonacei, Gadoidei, utaf hvilka 
de båda första vid Grönland upptaga omkring hälften 
af hela faunan med mer än 30 olika arter, af. hvilka 
icke ens halfva antalet förekomma vid Finmarken och 
den del af Amerikanska kusthafvet, som i zoografiska 
och klimatologiska förhållanden står Finmarken när- 
mast”),  Åfven glacialzonens fiskarter lefva i stor 
rikedom på individer. 
Uti polarzonen är deremot fiskfaunan nästan för- 
svunnen. Alla, som undersökt förhållandet, PHIPPS, 
SCORESBY, PARRY, BAER och BeELCHER. hafva funnit 
samma fattigdom. Hela Spitsbergens fiskfauna uppgår, 
så vidt man känner, knappast till mer än 10 arter 
och hvalrossjägare försäkra att de der nästan aldrig 
sett någon fisk, ett förhållande, som enligt Barr äf- 
”) NILSSON Skandinavisk Fauna; FABER, Die Fische Islands, 
Frankf. a. M. 1829, 4:0. 
”") StorEr, Fishes of Massachusetts, i Boston Journal, II. — 
