— 36 — 
Bittoral-faunan på norra och östra Island är tyd- 
ligen den samma som Finmarkens och Grönlands, meu 
uteslutande af åtskilliga sydligare arter. De öfriga 
arter al Finmarkens fauna, som också förekomma på 
Spitsbergen, äro alla sådana, som tillhöra både Lit- 
ForBES bestämde i sin uppsats »On the Associations of 
Mollusca on the British Coasts (Edinb. Academic Annual, 
1840) 5 vertikala hufvudregioner, hvilka han sedermera 
fullständigare genomförde i den af honom och HANLEY ut- 
gifna History of British Mollusca. De äro: 
1) Littoral-regionen, från vattenytan till låg ebb (n. b. 
invid stränderna; de djur, som eljest simma i ytan af haf- 
vet, hvarom förut är nämdt, inräknas ej i den batymetri- 
ska zon-uppställningen). 
2) Laminarie-regionen från låg ebb till 15 famnar. 
3) Hornkorallernas region från 15 till 50 famnar. 
4) Djupets korall-region från från 50 till 100 famnar. 
5) Abyssal regionen. j | 
SARS, som äfven noggrant studerat denna utbredning, be- 
kräftar (i Nyt Magaz. for Naturvidensk. VI, p. 367; EF 
Christiania 1853) i hufvudsaken FOoRrBES” iakttagelser, men 
anser ej FORBES” ?:dra region böra utsträckas längre än till 
10 famnar och uppställer mellan denna och hornkorallernas 
en ny, som ligger mellan 10—20 famnar. 
Enligt SARS (anf. st. VI, 121 f.) vidtaga uti Norrige de 
stora korallernas eller »sjöträdene» region redan vid 100 
famnars djup och 200 famnar djupare finnes ännu ett krat- 
tigt djurlif. : 
Före den fullständiga bearbetuingen af det insamlade ma- 
terialet är det naturligtvis för tidigt att gifva bestämda om- 
dömen om dessa förhållanden uti ishafvet, men i allmänhet 
tyckas ForBES” regioner lika bestämda igenfinnas vid Island 
och Spitsbergen, som i sydligare länder. 
