mk EN 
ej tillräckligt om dessa djur för att kunna noggrant 
angifva deras utbredning. Phoca barbata är dock 
den, som håller sig längst mot norr. Under resan 
till Spitsbergen såg jag stora skaror af Phoca grön- 
Jlandica på drifisen mellan Spitsbergen och Beercen-Is- 
land medan ej en enda upptäcktes utmed land, hvar- 
est åter Phoca barbata fanns i lika stor mängd. Vid 
Spitsbergen häller den sig helst på den fasta isen, 
hvarföre den också, då unuder Juli månad isen ur 
fjordarne dref till sjös, helt och hållet försvann från 
Spitshergen, der endast Phoca foetida återstod. Af 
Phoca grönlandica fångas årligen mellan 30—40,000 
stycken vid Grönlands södra kolonier, liksom Eski- 
måerna på Boothia Felix för hela sin existens äro i 
hög grad beroende af den äfven vid Nord-Grönland 
serdeles talrika Phoca foetida, hvilken, om ock iden- 
tisk med Phoca annellata och således förekommande 
längt söderut, ecentligen är en glacial-zonens innevå- 
nare. Mellan 40 och 50 tusen fångas årligen vil 
Nord-Grönlands kust. - Det lärer vara Cystophora 
cristata, som företrädesvis är föremål för den stora 
sälfångst, hvilken uti Mars och April månader be- 
drifves i närheten af Jan Maycocn 7). Jag har sett 
uppgifvas, att ända till 20,000 djur från ett enda fartyg 
blifvit dödade. 
”) NILSSON. Skand. Fauna, Däggdjuren, 2 uppl. p. 316. 
