= fö = 
"tiska regionen så långt den är känd, tyckas dock de 
Nord Grönländska, enligt beskrifningarna, vara rikast 
på djur. Ty huru talrika desså sjöfåglar än äro un- 
"der liggtiden både på Island och ännu mer på Spits- 
bergen, ser man dock äldrig vid dessa öars kuster en 
sådan rikedom, som den "HoLBÖLL berättar vara rå- 
"dande i Nord-Grönland, der '4 man inom bn' timma 
kunde göra en så rik fångst att de dermed 'helt och 
hållet fyllde sin båt. Denna Nord-Grönlands rika 
sjöfågel-fauna skiljer sig från Syd-Grönlands dels ge- 
nom arter, som endast finnas i det södra, såsom Puf- 
»p 
påstå newmligen om några af'hafsfåglarner att de slugt: förstå 
lagga sina bon. så att de äro fredade för fjällräfven. Larus 
tridaetylus och Uria Brunieckii lagga ägg på alldeles lodrata 
klippor och Mergulus Alle har sitt tillhåll utmed bergets 
fot långt inuti stenrösen. Grågåsen, som är tillräckligt stark 
att försvara sig, lägger sina ägg på fasta landet, då deremot 
den svagare Anser berniela och Ejdern utan undantag fin- 
nas på holmarna, och iakttaga den försigtigheten att alltid 
för häckningen välja sådana holmar, hvilka ej genom is stå 
i förbindelse med fasta landet. Vår besättning hade beraknat 
eu stor dunskörd på en ö, som är berömd för sina många 
ejdrar; men mellan den och fasta landet låg isen ännu qvar 
under liggtiden och på ön fanns ej ett enda bo. — Äfven 
vid Spitsbergen råder det från andra håll kända förhållan- 
det, att de fåglar, som kläcka på samma berg, vid väljande 
af plats för sina bon iakttaga en viss vertikal ordning. Så 
t. ex. rufva Uria Brunickii och Larus tridactylus sina ägg 
öfverst i berget, Mergulus Alle och Larus glaucus deremot 
hålla sig närmare dess fot och Anser berniela och Somateria 
mollissima finnas närmast hafsytan, 
