FAAUE 1 
Jökeln. Den ch rdnade snömassan bibehöll tydligt 
strukturen af på hvarandra liggande lager, hvilket jag 
med blotta ögonen eller kikare ofta hade tillfälle att 
iakttaga äfven på andra jöklar. Uti fördjupningar 
säg man den gröna färgskiftningen tydligt; fonden var 
eljest snöhvit, der, som annorstädes. På ett ställe 
såg jag en stor, aferundslik öppning, äfvensom fonden 
var på tvären klufven af mycket djupa remnor, hvil- 
ka ofta öfverst betäcktes af ett tunnt snölager. Denna 
fond öfvergick utan skarp gräns uti is, ty först på 
den stora jökeln, som bildades af flere tillflöden, blefvo 
midtelgärden tydliga och dessa torde bäst ange grän- 
sen mellan fonden och isen. Det är möjligt att på 
Spitsbergen jöklarne af andra ordningen ej bestå af 
is utan endast af fond, hvarom man dock ej kan öf- 
vertyga sig före slutet af sommaren, då vintersnön 
bortsmält. | 
Egentliga jölketin (den afdelning af jökeln, som 
utgöres af sammanhängande is) har, som bekant, i 
Sweitz tre olika afdelningar, dem man också återfin- 
ner på Island, nemligen: Isfallet, närmast fonden, 
utmärkt för sitt brustna och branta skick, derpå den 
nästan horisontala hufvudmassan (mer de glace) och 
slutligen den mot det framför liggande gärdet åter 
brant sluttande nedersta delen af jökeln. 
Af dessa afdelningar kunde jag aldrig utpregladt 
och tydligt upptäcka isfallet, utan tycktes alltid fon- 
