— 13 — 
inga midtelgärden (ytmoräner) och ansåg jöklarne derföre 
mera utgöras af en slags hårdare fond, (neve) än af verkli- 
ga jöklar med utpreglad gräns mellan fonden och jökeln ; +) 
men jag hoppas kunna visa att jöklarne på Spitsber- 
gen äro lika normala som annorstädes. 
Hvad angår jöklarnes utsträckning inåt landet äro 
Franska expeditionens geologer af olika åsigter; me- 
dan MARTINS anser kustens jöklar sammanhänga med 
det inre landets snöfält, nekas detta af DURoCHER. 
Sjelf har jag icke härom kunnat göra några under- 
sökningar, hvilka också ensamt förmå lösa frågan. ") 
Under en vandring öfver Bell-sunds-jökeln till 
ett af de fjell, hvarifrån den får sitt tillflöde, fick jag 
tillfälle att undersöka dess fond och fann den bildad 
efter samma typ som i Europa, d. v. s. bestående af 
hårdnad, fast snö, ej af is, som utgör den egentliga 
”) MARTINS, a. st. p. 13. Jfr. J. D. ForBEs, On Glaciers and 
Glacial Phoenomena (i JoHNstTOoN, Physical atlas, p. 34, 2:d 
ed., Edinburg and Loud., 18536.) 
"') Jag anser mig böra nämna att den tid jag kunde egna åt 
jöklarnes studium var gauska inskränkt, enär nästan all tid 
togs i anspråk för halsdjurens preparering. Oftast skedde 
excursionerna om nätterna, men kunde aldrig utsträckas till 
de långt ifrån ankarplatsarne belägna. De jöklar, jag mer 
eller mindre högt bestigit, äro fem, nemligen en uti Horn- 
sund, en uti Nord-hamn i Bell-sund (flera gånger al mig kor- 
sad och bestigen), en innerst i Green-Harbour uti Ice-sund, 
en uti Magdalena Bay, eu på fasta landet midt emot IHackluit- 
IHeadland 
