NT 4 JR 
Åfven vextverlden inom arktiska regionens län- 
der, hvilket också tidigast blifvit bemärkt. lemnar tyd- 
liga bevis för riktigheten af en zonfördelning af denna 
stora region. RICHARDSON ") iakttog, att vextverlden 
inom samma bälte af den arktiska regionen är huf- 
vudsakligen likartad, huru stora meridianskillnader 
emellan de olika punkterna än måtte råda. Alla de 
Saxifrage. t. ex. som finnas uti arktiska Amerika, 
finnas också på Spitsbergen, i Lappland och Siberien. 
Af de 91 vextarter, som äro kände på Melville-Is- 
land, utmed Barrow-Strait, Lancaster Sund och Grön- 
land norr om 73”, finnas 3 på det sydligare Grön- 
land, i Lappland och Norra Asien. 
Från 7190 N. Lat. till Polcirkeln tilltager i ark- 
tiska Amerika vegetationen med den hastighet, attar- 
ternas antal är åtta gånger större än antalet af den 
närmast nordligare regionens, hvarjemte cn mängd nya 
genera der uppträda. 
Hookers förteckning på vexter, funna under 
PENNYS expedition ""), innefattar 54 fanerogamer, nä- 
stan alla samlade vid Wellington Channel. — DURANDS 
förteckning öfver de af KaAnE funne vexter "") från 
139—78” innefattar 76 arter. 
”) Journal of a Boat voyage throug Ruperts Land, IT, Eond. 
1831. 
"') SUTHERLAND, a. st. 
”"') KANE, Arct. Expl. 
