a Cd 
mävtigaste lager, jag sett, äro hapellbackarne vid 
Uddevalla, på hvilka redan LInsÉ fästade uppmärk- 
samheten. ") Lagrens mägtighet är mycket ojemn; 
stundom ' finner man endast sparsamt snäckor under 
den aflyftade jordtorfvan, medan de på andra ställen 
anträffas i lager af 40 fots tjocklek. Läget ötver haf- 
vet är också mycket skiljaktigt. Så finnas t. ex. uti 
Norrige lager, sannolikt tillhörande samma bildnings- 
period, som de Bohuslänska, enligt uppgift ända till 
6—700 fot öfver hafvet "F), medan de i Bohuslän träf- 
fas ifrån vattenytan ända till 200 fot högre.. Äfven 
finnas fossila bankar, hvilka ännu äro submarina. Uti 
Bohuslän anträffas nemligen ibland vid draggning snäc- 
kor, om hvilka man med temligen stor säkerhet kan 
förmoda, att de härstamma från sådana lager. Ofta 
har jag vid Warberg, på det ställe, der nu. mera en 
hamnarm, är anlagd efter starka stormar funnit snäc- 
kor, tydligen längesedan döda, hvilka man ej kunnat 
anse ditförda af vågorna. enär man på andra ställen 
al kusten fåfärgt eftersökt dem, hvarföre troligast är, 
att under stormen öfversta lagret af en submarin snäck- 
bank lösryckts och sålunda - dess. innehåll kommit i 
som för mer än 100 år sedan fanns uti Westergötland och 
beskrefs af Emanuel Swedenborg. 
') LINNÉ, Westg. Resa. Sthlm, 1747, p. 197, 198. 
”) KrEiLHaAv, Om Landtjordens stigning (i Nyt Mag. f. Nat. 
Vidensk. I, Christiania, 1838. — LYELL, Manual of Ele- 
mentary Geology, 4:th ed., London 1852, p. 114. 
