MN 
dagen. -Straxt intill ofvannämnde ställe fanns i en 
lerbädd, hvilken upptogs under muddringen vid hamn- 
arbetet, icke så få exemplar af Nucula glacialis, all- 
deles lika den, som nu på östra sidan af Atlantiska 
hafvet icke anträffas förr än vid Spitsbergen. 
Det är dock icke ensamt förekomsten af samma spe- 
cies, som berättigar att anse den bohuslänska fossila fau- 
nan identisk med någon af de inom arktiska regionen ännu 
lefvande:; äfven öfverensstämmelsen i individernas all- 
männa habitus och relativa talrikhet leder till samma 
resultat. Medan till exempel IHya truncata och Sa- 
cicave ännu lefva vid Bohuslänska kusten, isynnerhet 
den förra serdeles sällsynt, träffar man dem i ett helt 
annat talförhållande och af en betydligt olika storlek 
uti de fossila lagren, hvilka säkerligen till mer än 34 
utgöras af dessa båda arter. Den lefvande Saxicava 
uppgår sällan i storlek till mer än 3 eller + af den 
fossila; till sin habitus är den lefvande formen tunn- 
skalig, den fossilas skal är deremot flerdubbelt tjoc- 
kare. För några år sedan yttrade en erfaren Mala- 
kolog, att han ansåg den tjvockskaliga Saxicava som 
en utdöd varietet, ty ehuru man kunde från ishafvet 
få stora exemplar voro de dock alltid tunnskaliga. På 
Spitsbergen fann jag emellertid ännulefvande och gan- 
ska allmän just samma tjockskaliga form, som är ka- 
rakteristisk för snäckbankarna. 
