nn 
således blott känd inom den kallare delen af ishafvet, 
icke så långt ned, som till Island och Finmarken. 
HisINGER fann den deremot fossil vid Åkersvass, med 
båda skalen hopsittande, och jag har sjelf tagit deni 
mudder vid Warberg, exemplaren från becge dessa 
ställen med bibehållen grönaktig epidermis, hvarigenom 
den fullkomliga likheten med de spitsbergska är ännu 
mera påfallande. En annan form af samma slägte, 
som dock troligen endast är en varietet, finnes i Riks- 
museum från Dalsland och Wermland med ännu hop- 
sittande skal. Denna tyckes vara den af Woop afbil- 
dade: fossila från England, då deremot Browns figur 
närmast öfverensstämmer med den vid Spitsbergen lef- 
vande. Före BELCHERS resa var endast den rätta Y. 
arctica känd såsom lefvande. ReErvE beskrifver, ut 
Appendix till denna resa, två mycket närstående arter, 
hvilka jag dock misstänker endast vara starkt afvikande 
former af samma Y. arctica. Detta må nu vara huru 
som helst, så är dock påtagligt att det egentligen är den 
kallare delen af ishafvet hvarest denna eller dessa 
”former nu trifvas. 
Natica celausa är en vanlig art uti de fossila 
lagren. På östra sidan af Atlantiska Oceanen är den 
ej känd såsom lefvande sydligare än vid Finmarken. 
Vid Spitsbergen når den sin kraftigaste utveckling; 
vär föröfrigt allmän vid alla ishafvets kuster.: 
