ot ROD AA 
Då man' ser: hvilken mängd fasta ämnen, söm 
på detta sätt oupphörligt föres från jökelns område, 
kan man först tydligt föreställa sig, hvilken förändring 
bergytorna måste undergå af denna ständiga slipning. 
Öfver allt, der man studerat jöklar, har man funnit 
att de slipa och reffla det underliggande berget. Jag 
har haft tillfälle att flerestädes kunna iakttaga samma 
förhållande, såväl i Sweitz som på Island, på Spits- 
bergen och i Norrige. 
Detta är särskildt af intresse på Island, emedan 
bergen der i allmänhet ej äro mycket högre än snö- 
gränsen och se ut som låga snöhättor, medan isen 
(till. exempel vid Bredemarks-jökeln) så utbreder sig 
öfver sjelfva låglandet, att ÖLAFSEN och POVELSEN 
ej kunde förklara sig detta annorlunda, än att den 
frusit nedifrån; ty det föll dem ej in att denna is, 
som så lägger sig öfver släta landet, kunde härstamma 
och oupphörligt förnyas från de högre liggande berg- 
massorna.  Relflorna, som åstadkommas genom isens 
framåtskridande, bära vanligen spår af det stora tryck, 
som rådde när de bildades, och man kan vanligen på 
dem se rörelsens riktning. En af de jöklar, der man 
ser dessa särdeles tydliga och vackra, är Fondalsbrien 
eller Svartisen uti Norrige, der det underliggande ber- 
.get är granit, som alldeles afslipas och refflas utaf 
Åsen. 
