=— 102 — 
midtelgärde, jag iakttagit på Spitsbergen. — Det är lätt 
att inse huru alldeles skarpkantiga stenar förekomma 
blandade med afnötta. De stenar, som blott bäras 
af isen, bibehålla nemligen sinai kanter oförändrade, 
men deremot blifva många utsatta för stor och ore- 
gelbunden nötning, hvadan man också sällan ser pa- 
rallela refflor, utan vanligen korssa dessa hvarandra 
i alla riktningar. 
ERDMAN har uti sin 1857 utgifna karta öfver 
Fyrisåns dalbäcken, med beskrifning, omtalat krosstens- 
bäddarne i den af kartan framstälda trakten. Han be- 
kräftar voN Posts iakttagelser och är, liksom denne, 
böjd att anse dessa bäddar tillkomna genom jöklar. 
Uti södra och vestra Sverige, isynnerhet mellan War- 
berg och Göteborg, har jag flerestädes haft tillfälle att 
iakttava krosstensbäddar och funnit såväl deras små- 
stenar som stora block mer och mindre refflade, hvar- 
igenom de gifva sin uppkomst tillkänna på ytan. 
Man måste erinra sig att jökel-perioden varit 
mycket lång. En sådan slipning, som hos oss ob- 
serveras, har ej kunnat åstadkommas utan under en 
lång tidsföljd. Väl torde hända att man såsom D'Ar-/ 
CHIAC F) m. fl. antaga, kan urskilja bestämda afdel- 
"ningar uti denna bildning. 
| 
”) D'ArRcuiac, Hist. des progrés de la Géologie, Paris, 1848, 1, 
1, p. 424. 
