— 103 — 
Att Skandinavien då dess berg slipades stått långt 
högre öfver hafsytan, än under nuvarande period, ser 
man deraf att slipningen kan iakttagas till och med 
i yttersta skärgårdsbandet; och efter hvilkendera teorien 
man än må förklara dess tillkomst, torde dock få vilja 
påstå att slipningen skett på en tid då skärgården 
hade sitt. nuvarande utseende. 
Såsom nämdt är, föra alltid jöklarne med sig en stor 
mängd stenblock, hvilka utgöra en ej ringa del af gärdenas 
innehåll. Dessa block finner man utan ordning antingen 
inneslutne af det omgifvande gruset eller liggande fritt på 
ytan. Deras uppkomst är lätt att förklara under den stora 
vexlingen mellan värme och köld. I de trakter, der jök- 
lar finnas, lössprängas nemligen från de omgifvande 
bergen större och mindre stycken, hvilka engång in- 
komna på den rörliga ismassan få medfölja på van- 
dringen nedåt. Dessa block utgöra de s. k. erratiska 
blocken. Till storleken omvexla de från on fot till 
flere famnar i diameter, till utseendet äro de ofta all- 
deles skarpkantiga, men lika ofta finner man en eller 
flera sidor refflade och nötta, allt efter som de varit 
utsatta för jökelns åverkan eller gnidning sins emellan. 
Naturligt är att midtelgärdena isynnerhet bära block, 
som bibehålla sina ursprungliga kanter, medan sido- 
gärdenas block långt mera äro utsatta för våldsam 
åverkan mellan isen och den angränsande berg väggen. 
