— 104 — 
Uti de trakter, der jöklarne gå ned nutihafvet, är 
det sedan länge bekant att isberg ofta finnas belastade 
med delar af jökelgärden. -ScorEsBY har sett såda- 
na i norra hemisferen; uti den södra äro de ofta iakt- 
tagna. - MAURY anser de stora bankarne vid New-Found- 
land vara tillkomna endast på detta sätt. Sedan de 
från Grönland kommande isberg, hvilka utskjutits från 
detta lands jöklar, genom gol/strömmen blifvit bort- 
smälta, hafva deras tunga laster af stenbloek och grus, 
den s.k. »drift matter”, år efter år sjunkit till botten, 
der de småningom höjt sig öfver hvarandra. Skulle 
nu denna botten höja sig öfver hafsytan, uppstode ett 
land, hvars bergarter vore mer än 200 mil afligse 
från den fasta klyft, hvarur de utgått. - Tillämpar man 
nu på de Europeiska förhållandena denna analogi, le- 
der den otvunget tiil den slutsats, att på den tid då 
de block afsattes, hvilka nu finnas kringströdda på 
Englands öst-kust, från Nederländerna till Krakau, der- 
ifran till Moskva och IlIvita hafvet, och hvilka tydli- 
gen leda sitt ursprung från Skandinaviens och Fin- 
Janus berg, alla dessa länder, öfver hvilka de block- 
bärande isbergen stadnat, måst stå under vattenytan, 
och således fördelningen af haf och land under en 
Skandinaviska jökelperioden åtminstone hvad Europa 
angår varit kelt olika med den nuvarande. 
Utom Skandinavien har mar äfven irland, Skottland 
och Wales funnit omedelbara spar efter gamla jöklar, lik- 
