— 107 — 
lägges denna teori: tillräckligt al den erratiska perio- 
dens oförtydbara långvarighet och det starka tryck, 
för hvilket de slipade bergen under densamma varit 
utsatta. Huru stor kraft vattenströmmarne dessutom 
hafva, har man dock aldrig kunnat bevisa att de verk- 
ligen kunna åstadkomma sådana fåror, som betäcka 
våra berg, utan skulle de istället mera glattslipat ber- 
gens ytor om de fått vara dertill nog länge verksam- 
ma. Huru långsam och jemförelsevis obetydlig rin- 
nande vattens nötning är på bergens yta, inses af det 
kända förhållandet att Daflel/foen med flera vattendrag 
funnits rinna öfver klippor, som ej af dem blifvit reff- 
lade men hvilka ännu bibehålla de i skarp vinkel mot 
flodens lopp liggande refflorna sedan den aflägsna tid, 
då den antagna floden skulle åstadkommit dem. — Ett 
slags jemknings-hypotes är den af LyEnrL. DARWIN 
och MURCHISON >) framstälda, som visserligen medvif- 
ver en forntida större utbredning af jöklar, men anser 
lingen och medfört de erratiska blocken. Huru verk- 
samma isbergen än varit vid blockenstransporterande, 
är det dock ej möjligt att fatta att de skulle kunnat 
afslipa så vidsträckta ytor, som Sveriges lågland, eller 
äfven, om de kunnat reffla bergen, att denna reffling 
”) LrEnL (and DARWIN), Elements of Geology. 2:d ed. 1841; 
Jfr den ofvan citerade 4:de uppl. p. 135. 143. — MUur- 
CHISON, Russia and the Ural mountains, I, p. 529, 547, f. 
age 
