— 109 — 
en afhandling, som dock ej trycktes förr än 1833,") 
meddelat sina åsigter om jöklarnes fordna utbredning. 
CHARPENTIER och AGASsSIZ utvecklade dessa full- 
ständigare och äro jemte J. D. ForBzeEs de förnämsta 
författare, hvilka bidragit till dessa frågors utredande. ”') 
De båda förstnämnde gingo ensedlertid till en 
allt för stor ytterlighet uti sina hypoteser om polar- 
isens fordna utbredning. OHARPENTIER trodde att norra 
hemisferen norr om 60:de graden varit betäckt af 
jöklar, — hvilka vid 70:de förvandlats till" fond. 
Enligt AGassiz var under den period, som föregätt 
Alpernas upplyftande, norra hemisferen ända = till 
gränsen för de erratiska blocken, betäckt afettistäcke, 
hvilket fyllde landets ojemnheter, Östersjön, Tysk- 
lands och Sweitz” insjöar, samt sträckte sig öfver hela 
Asiatiska Ryssland och Norra Amerika. Denna is- 
massa skulle varit i beständig rörelse och derigenom 
åstadkommit slipningsfenomenen. 
”) Deukschrift der Allgem Schweitz. Gesell. fär die Gesammt. 
Naturwissensch., 1:r Band, 2:e Abth. 
”') CHARPENTIER, Essai sur les Glaciers, Lausanne, 1841. (full- 
ständigare utveckling af hans i Annales des Mines, VIII:e 
Vol., och Fröbel et Heer, Mittheilung. aus dem Gebiete der 
Theoret. Erdkunde, I:r Vol, förut publicerade afhandlingar 
i samma ämne, hvaröfver hanredan 1834 i Lucernes Société 
des Sciences offentligen uttalat sina åsigter.) — AGaASsIZ, 
Etudes lur les Glaciers, Neuchåtel, 1840, 18:de Kap.; 
Nouvelles Etudes ofvan citerade, liksom FORBES, 
