101 
ben kjødfarvede; pande og isse rustgråagtige. L. 
38—40 c. 
* Holmer og stene både ved havet og indsøer; 
alm. op til polarcirkelen. 
227. S. macrura Naum. Rødnæbbet tærne, 
— Ad. næb helt rødt uden sort spids; ben røde, 
halen rækker langt udover de sammenlagte vinger; 
hætte sort, ryg askeblå, und, hvid; juv. næb sort, 
und. gult, ben pomeransgule, pande og isse smudsig 
hyrde ML. 37.5 6. 
* Som forrige; alm. fra Bergens stift nordover 
til den russiske grænse, 
228. S. cantiaca (Gm.). Kentsk tærne. — Næb 
sort med gul spids; ben sorte; halen betydeligt kortere 
end de sammenlagte vinger; hætten bagtil sort; ryg aske- 
blå; und. hvid. L. 49 c. 
Skal engang være fundet i Trondhjems stitt. 
229. S. nigra L. Sort tærne. — Næb sort; 
ben brune; ov. mørkegrå; ad. hoved og hals sorte, 
und, sortgrå; juv. pande, hovedets sider,” hals og 
und. hvide. L. 24. c. 
* Helst ved ferskvand; sjelden, men formodes 
dog at hække i det sydlige. 
230. Ch.ridibundus (L.). Lattermåge, hætte- 
måge — Svingfjærene med sorte spidser; mantel 
askeblå; und. hvid; vårdr.: hovedet brunt; høstdr.: 
hovedet hvidt. L. 38—40 c. 
* Helst ved ferskvand; ruger i det indre af 
Jæderen. 
231. P. eburnea (Gm.). Hvidmåge — Hele 
fjærklædningen hvid. L. 50 c. 
(*) * Forekommer om vinteren ikke sjelden uden- 
for Finmarken. 
CXXI. 
CXXTIL. 
