8 H. H. GRAN. M.-N. Kl. 
vand fra land gjøre den største virkning, da det ikke saa hurtig som 
andre steder vil blande sig med havvandet og bortføres med dette. 
Paa saadanne steder er derfor den litorale vegetation fattig paa 
arter, da kun faa alger kan udholde de ugunstige livsvilkaar. Særlig til- 
passede til disse forhold synes de fleste af vore Fucaceer at være. Skud- 
dene er beskyttede mod udtørring ved en fast, glat overflade, medens de 
indre dele er meget vandholdige; forplantningsorganerne dannes i lukkede 
konceptakler og omgives med slim, naar de udstødes i ebbetiden; luft- 
blærerne regulerer skuddets stilling i vandet, naar vandstanden for- 
andres. 
De sterkt beskyttede steder i litoralregionen er derfor Fucaceernes 
rette hjem; især paa fjeld- og stenbund kan de vokse i tætte masser, saa 
at de danner en vel udpræget formation. Især er det Ascophyllum nodo- 
sum og Fucus vesiculosus, som her dominerer, medens Fucus Areschougii 
foretrækker noget mere exponerede lokaliteter, og Fucus serratus i alminde- 
lighed gaar noget dybere ned og danner overgangen til den sublitorale 
region. 
Fucaceformationen findes ogsaa rigt udviklet paa aabnere steder, især 
paa fjeldbund; men her kan ogsaa mange andre alger trives, og disse for- 
trænger derfor ofte Fucaceerne, især hvor klipperne er glatte og mangler 
revner og fremspring, som kan give angrebspunkter for de større hæfte- 
apparater. 
Flere mindre alger vokser regelmæssig epifytisk paa Fucusarterne, 
som beskytter dem mod udtørring. Saaledes f. eks. Elachista fucicola, 
Sphacelaria cirrhosa f. nana, Ectocarpus litoralis, E. siliculosus, Aspero- 
coccus echinatus, Ceramium rubrum. 
2. Enaarige algers formationer. 
Paa ikke altfor beskyttede steder paa glatte fjeld og storre stene, 
hvor der er aabninger i Fucusvegetationen, optræder ofte i større mængde 
endel enaarige alger, som i almindelighed er bundne til et bestemt nivaa. 
Nogle af dem er sommeralger, som gjennemgaar en udvikling i løbet af 
vaaren og sommeren og fruktificerer i juli—september, som Nemalion 
multifidum, Stilophora rhizodes; men de fleste forsvinder i de varmeste 
sommermaaneder ialfald i fjordens indre del, optræder igjen om hosten 
og fruktificerer i december—juni: Dumontia filiformis, Scytosiphon lomen- 
tarius, Phyllitis fascia, Punctaria plantaginea, Istmoplea spherophora. 
De sidstnævnte modstaar ved sin sommerhvile litoralregionens ugunstige 
faktorer paa den aarstid, da de virker sterkest; Nemalion har en virksom 
