19 



V nekterych pfipadech se skofäpka rozdeluje ve 2 vetve, zfidka ve vice, jez na koncich 

 nesou charakterlsticke üsti. Celä skofäpka jest rozdelena zevne melkymi ale dobfe znatelnymi (pfi 

 zachovalych exempläfich) zäfezy, neb svy na mnozstvi prstencovitych segmentu, jez jsou rovno- 

 bezny mezi sebou, rostly-li komurky pravidelne ; jinak jsou svy nepravidelneho 

 prübehu. Svy näm naznacuji meze komürek, jichz byvä pfi dospelych individuich 

 az 22 ; sifka jich pfesahuje 4— ökräte vysku. Posledni komürka nese na konci 

 üsti, jez se sklädä die stäfi z 9 — 35 otvorü, jez byvaji ve 2 — 3 vice mene 

 zfetelne kruhy sestaveny, nekdy vsak jsou neurcite rozestaveny. Mezi jednotli- 

 vymi otvory jest fada pficnych bräzdek. Plocha üstni (na ktere se otvory 

 nacliäzeji) jest slabe klenutä a obdäna kolkolem rovnou, päskovitou, hladkou 

 plochou. ^. , „ 



'■ . , . rig. c. o. Polyphragma 



Povrcli skofäpky pozorovän za mirneho zvetseni (viz Tab. I. fig. 6.) jevi cribrosum Reuss. Nepra- 

 se jako slozeny z drobnych kipenkü kfemene, setmelenych zkitohnedym hne- videlnä ztoöenj' exempläf 

 delem. Jednotlive lupenky, neb zrnecka kfemene nevynikaji vsak jako hrbolky 



z povrchu (viz fig. 12.), tak ze tento nabyvä hladkosti a skloviteho lesku ; zdä se vsak, ze tato 

 hladkost povrchiu jest püvodu sekundärniho, zvläste poväzi'me-li, za jakych okolnosti ty usazeniny 

 na Kaniajku tvofily, ze totiz asi pfiboj mofsky ty skofäpky na pobfezi lezici stälym zmitänim jich 

 takto uhladil. 



Co se tyce vnitfni struktury skofäpky, pfesvedcime se o jeji povaze jednak pficnymi (hori- 

 zontälnimi) a podelnymi (vertikälnimi) tenkymi vybrusy, jinak cestou chemickou. 



Na prüfezu podelnim, vedenem prave stfedem slvofäpky (fig. 8.), vidime nepravidelne 

 ostrüvky temne sede hmoty, jez jsou ku pfedu, k üsti v fady konvexni sestaveny, a jez jsou 

 prüfezy vybezkü sten skofäpky, jez tal<to tvofi pficky v cele skofäpce, tak ze tu Ize nikiviti o ja- 

 kychsi komürkäch; tyto vybezky odpovidaji take zevne zähybüm neb svüm skofäpky, jakz to Ize 

 dobfe pozorovati na fezu vedenem ponekud excentricky, blize ku povrchu skofäpky (fig. 9.). 

 Kräsne se daji tyto labyrinticke zähyby sten skofäpky pozorovati, brousime-H skofäpku stäle 

 s jedne strany; tu se neustäle jiny a jiny obraz objevuje, brzy pfevlädä hmota vybezkü, brzy 

 zase väpenec vyphiujici dutiny zähybü, a komurky se näm jevi spojeny rourkami neb otvory podobne 

 asi jako se näm jevi üsti zevne. O tomto spojeni komürek se lehce pfesvedcime odlamovänim 

 jednotlivych segmentu. Pozorujeme-li takovy podelni prüfez za silnejsiho zvetseni (viz fig. 12., 13.), 

 shledäme, ze se skofäpka sklädä ze zrnek pisku, ostrohrannych, rüzne velikosti (0*04 — O'Ol mm), 

 spojenych mezi sebou väpnitym cementem, jenz byvä zvläste na pokraji zbarven zelezem do zluto- 

 hneda ; blize ke stfedu jest sedy. Mimo tuto vrstvu pisecnou pozorujeme na velmi jemnych prü- 

 fezech jeste tenkou vrstvu jasnou hyalinni, väpnitou, jez jest prostoupena pory, vzdy kolmo na 

 stenu komurky probihajicimi, nekdy i nälevkovite na 1 konci rozsifenymi (fig. 13. c). 



Jelikoz pak steny komürek byvaji pferozmanite zprohybane, obdrzime casto na temz fezu 

 pory podelne i pficne zasazene. Tato porovitä hyalinni vrstva jest dosti zfetelne od vrstvy pisecne 

 oddelena a obaluje jaksi vsechny vnitfni steny a vybezky skofäpky. 



Velikost porü 0-0011— 0-0008 mm. 



Ucinime-li si prüfez pficni (vertikälni), tu shledäme pomery podobne (viz fig. 11. a 14.). 

 Opetne tu uzfime vrstvu piscitou, pfevlädajici, vnitf pak k ni se druzi ona jasnä porovitä, tenkä 

 vrstva väpnitä. Pozorujeme-li jemny takovyto pficni prüfez za silneho zvetseni, tu se näm zejmena 

 kräsne objevi pory v jasne vrstve, jez se zträceji v sede hmote cementove vrstvy piscite. 



Co se tyce vyznamu techto vrstev, tu jest tezko rozhodnouti, k jakemu ücelu byly. Nebo£ 

 tyto pomery obou vrstev nejsou nijak analogicke pomerüm, jake shledäväme u nekterych, jak 



3* 



