ala 
zokat is közölt; minthogy azonban a hejak lakoit 
senki sem vizsgälta tüzetesen, ältalaban paranyı 
esigäaknak, D’ORBIGNY-töl pedig meg 1826-ban Kepha- 
lopodoknak tartattak, mig Dusarpın 1835-ben azon 
fontos felfedezest tette, hogy a hejat lakö para- 
nyi leny, összehuzöd6 nyalkäs allomanyböl, sarcode- 
böl äll, melyben szervek ninesenek elkülönülve, s 
erre alapita a veglenyek ismeretere annyira fontos 
sarcode-tanät. Az alakok ismerete lassankent any- 
nyira eyarapodott, hogy Mürzer O. Fr. 1786-ban 
megjelent munkajäban 378, reszint mär mäsoktöl is 
leirt, reszint szämos evre terjedö büvarkodasa alatt 
önmaga felfedezte fajt irhatott le, melyeknek mint- 
egy negyedresze azonban nem tartozik a mai erte- 
lemben vett Protozoumokhoz. 
A veglenyek szervezetenek ismerete joval elma- 
radt az alakok ismerete mögött s mivel oly külön- 
bözö apro szervezetek keverekeböl ällott az azalek- 
ällatkak esoportja, mär csak ezen egy körülmeny 
következteben sem fejlödhetett ki a valödı veglenyek- 
nek helyes es egyseges felfogäsa. 
A veglenyek magasan elkülönült, vagy egyszerü 
szervezete körül forgö vita, mely jelen szazadunkban 
eoyreszt EHRENBERG, 68 mäsreszt Dusarvın felfogäsa- 
ban oly eles ellentett& fokozödott, s melynek utöhul- 
lämai az egy- vagy többsejtliseg kerdöseben egesz 
napjainkig terjednek, mär a veglenyek ismeretenek 
elsö szakaban vette kezdetet. Hogy az elölenyek 
isen egyszerü szervezetekkel veszik kezdetöket, ezt 
mar a regi böleselök is allıtottak, s Arısroreues fel- 
fogasa szerint az elölenyek sorozatanak legalso lep- 
esöjen egyszerü vazlatok (repryparvo.) allanak; ily 
egyszerüi vazlatoknak tekintettek Burron es NERDHAN 
LEBUWENHOEK ällatocskait, nemkülönben mäs melyen 
sondolkozö termeszetbuvarok, mint Linn&, PALLas, 
kesöbb pedig, a MÜLLER utani idöben, GRUITHUISEN, 
LaMARcK, (UVIER 68 DUJARDIN a szorosabb ertelem- 
ben vett äzalekallatkakat. A buvarok lesnagyobb 
resze azonban hamis analogiäkbol indulva ki, magas 
szervezetet gyanitott s keresett, mely felfogäst EuREn- 
BERG-nek nagy lelkesedessel fogadott vizsgälatai ideig- 
lenesen diadalra is emeltek. 
Mirrer 0. Fr., az äzalekallatkäkat, szerveze- 
tökböl kiindulva, ket csoportra osztja; az egyikbe 
(Infusoria sensu strietiori) azokat sorolja, melyek 
minden meskülönböztethetö szerv nelkül valök; a 
mäsik esoportba ( Bullaria) ellenben azokat, a me- 
lyek külsö es belsö szervekkel ellätottak.! 
ip. VIH. 
A kulsö szervek alatt föleg a esillöszörök erten- 
dök, melyek közül az erösebbek, különösen az Oxwy- 
trichafeleknek horgai es sertei korän magokra vontäk 
a fisyelmet. Mär LssuUwEnHoer felemlit esy äzalek- 
ällatkat, nyilvan egy Stylonychia- vagy Oxytricha- 
fajt, mely nagyszamu labai segelyevel üuszott 6s 
| mäszkält.! Az Oxytrichafelek &s Stentorok perem- 
koszorujat nagyjaban szinten koran felismertek, 
nemkülönben a Vorticellafelek örvenyzö szervet is. 
Gyenge nasyıtäsoknäl persze e szervek magok nem, 
hanem esupän az ältalok elöidezett örvenyek latha- 
tök s ez örvenyekhböl következtettek a kerekallatkake- 
val megegyezö szerv jelenletere, mely a taplalekot a 
szajba sodorja. Ezen lathatatlan szervektöl elöidezett 
örveny reszben kalandos felfogasokra vezetett; ıgy 
WRISBERG azt mondja, hogy bizonyos Polypok (azaz 
Vorticellafelek) tätott szäjjal värjak a zsäkmänyt, 
aprobb ällatocskäkat, melyek sajatsagos unszolat- 
töl vezettetnek a Polyp körüli Charybdisbe, hogsy 
ı ennek melyebe sodortassanak;? egy masik helyen 
pedig a következö költöi fantaziaval ecsetelt kepet 
tarja fel: «Varium vidimus animalium sregem: 
a) Minima sunt rotunda fere, ad magnitudinem se- 
minis papaveris accedentia, copiosissima, qu:e nihil 
aliud sunt, quam parv»e molecule in omne infuso 
consvet, vivificate, et in motum constitute. Hac 
procul dubio reliquis nutrimento sunt, nam prieci- 
pue ambiunt animaleula maiora, imprimisque poly- 
pos, a quibus avido consummuntur gutture. Singula- 
rem vidi motum, dum infelices morti hz traduntur 
victimae. In distantia enim ab orifieio polypi aliquot 
| Imearum celerrimum asitantur m motum rotatorium, 
sub quo momentanee cursu a polypo quasi attrahun- 
tur, etin os eiusdem incidunt. Eodem fere modo prouti 
sciurum legimus, animadversa ad radices arboris, cui 
insidet, proeumbente vipera caudisona, quaeque illum 
radiantibus oculis rietuque hiante, felis instar murem, 
contemplatur, consternatum arborem eireumeursare, 
effugia quzerere, tandemque vero velut faseinatum in 
os angvis insilire.»® 
A finomabb esillöszöröket es ostorokat, melyeket 
erösen nagyıtö s eles kepet adö lenesekkel is esak 
eyakorlott szem vehet ki, keves regibb buvar latta 
egyik-mäsik veglenynel; ez az oka annak, hogy csak az 
üjabbkori buvarok konstatalhattak gyakori elöfordula- 
sokat. A fürge ostoros es apröbb esillöszörös azalekal- 
268: 
SRE 
2 52. 
