28 
11. Csaläd. Einchelyna. 
12. Csaläd. Trichodina. 
13. « Keronina. 
** Pänczelosak, 
14. Csaläd. Plaesconina. 
15. « Ervilina. 
V. REND. 
Csillöszörösek, laza, halözatös, összehuzödö burokkal, 
[4 ” ’ | 
vagy legalabb a esillöszörök soronkent valö elhelyezese 
utal burok jelenletere. 
* Mindig szabadok. 
16. Csalad. Leueophryna. 
li 
18. « 
"== Rögzitettek, ındg pedig vagy akaratlagosan, vagy külön 
o- ’ {o} t fe} OJ fo} Ol 
Paramecina. 
Bursarina. 
szervek ältal. 
19. Csaläd. Urceolarina. 
DIE ER Vorticellina. 
b) Reszaränyos, symmetricus äzalekällatkäk. 
* Különbözö typus egymäsközötti viszony nelkül. 
— Planariola. 
— Coleps. 
— Chaetonotus. 
— Ichthydüina. 
Dusarpın-nak, mint az elöadottakbol kivehet6ö, 
nagy erdeme abban all, hogsy minden preokkupalt 
velemeny nelkül hatolt be a paranyi vilag rejtelyeibe, 
s ennek alapjän EHrengerG-nek sokat bamult s lel- 
kesedessel fogadott nezete ellen higgadt objektivitas- 
sal batran sikra szallott. A tudomäny mai älläaspont- 
jarol visszatekintve, hatärozottan mondhatjuk, hogsy 
az azalckällatkäk szervezetenek helyes felfogäsa nem 
a különben nagyerdemü berlini tudös dicsösege, 
hanem «azon pärisi fiatal embere, — mikent 
EHRENBERG meltö elleneset kiesinylöleg nevezi,! — 
ki oly elitelöleg tolta fel magat az äzalekallatkak szer- 
vezetenek elleneseül.» Mäsröszt azonban ki kell emel- 
nünk, hogy Dusarvın ket iranyban lött tul a ezelon: 
az elsöben azzal, hogy az Öösällomänynak — a sar- 
codenak — minden finomabb szervezettseget tagadta, 
s ezzel az äzalekällatkaknak a valödinal egyszerübb 
szervezetet tulajdonitott; a mäsodikban pedig azzal, 
hogy a belfergeknek s Hydroidoknak testet szinten 
egyszerü sarcodeböl alakultnak allıtotta, mi ältal az 
äzalekällatkäk es a szövetekböl alakult Metazoumok 
között levö eles hatärt lerontotta. 
Eurengere felfogäsa ellen Dusarvın-töl egeszen 
függetlenül, lepett fel Fockz WALDEMAR, RYMER JONES, 
MEyvEn es von SIEBOLD. 
UT, 
Focke, ki különben meg 1847-ben megjelent 
munkajaban ! igen szorosan esatlakozik EHrenBERG- 
hez s meg a Desmidiaceikat s Diatomaceakat is a 
, sokgyomrü ällatkak köze sorolja, s EuRENBERG-nek a 
magas szervezetröl szölö tanat egeszben helyesnek 
| s esupän egyes tevesen felfogott reszleteiben tartja 
| mödositandönak, a 
nemet termeszetbüuvaroknak 
1835-ben Bonnban s 1842-ben Mainzban tartott 
vändorgyülesen ? azt az igen erdekes, azöta minden 
ez wanyban büvarkodötöl megerösitett közlemenyt 
tette, hogy a P’arameeium Bursariänal s egy Vagini- 
colanal (nyilvan Vayinicola eristallina ) a test belsege 
szabalyos körkörös keringesben van, melyben a fel- 
vett indigöreszeeskek ep ügy reszt veszuek, mint azon 
zöld gömböcskek, melyeket EmrexgerG peteknek 
tartott, mely eszlelet egy sokgyomruü belkeszülek jelen- 
lötet egeszen kizärja. A Parameeium Aureliändl 
eszlelt ugyanily körkörös keringesröl tett jelentest 
RyumeEr Jon&s az angol termeszetbüvaroknak 1838-iki 
newcastlei gyülesen.* Eusengers a ket büvartöl 
leirt egeszen azonos &szleletet ket különbözö hipote- 
zissel igyekezett felfogasaval összhangzasba hozni. 
Fock& elleneben azt allıta ugyanis, hogy a szemecskek 
keringese csak lätszölagos: «Fip oly tevedes ez a 
latottnak megiteleseben, mint a syermekek ollö- es 
fogöjatekanal, melynel ugy latszik, hogy a halöszerüleg 
összekötött ollökarokra erösitett fäcskak vagy häzak 
helyöket vältoztatjäk, a nelkül, hogy valödi es rögzitett 
helyökböl nemileg is kiternenek.» * Reymer Jones 
elleneben ellenben a newcastlei gyülesen, melyen sze- 
melyesen reszt vett, azon uj hipotezishez folyamo- 
dott, hogy az äzalekallatkäk bele neha a gyom- 
rok roväsära annyira kitägulhat, hogy az egesz test- 
ürt kitölti, s ez esetben az elnyelt täpszerek, melyek 
gyomorzacskökhoz igen hasonlitanak, az egesz test- 
ben keringeni lätszanak.’ 
Ugyanezen idö körul Meyen a Parameciumo- 
kon es Vorticellafeleken tett vizsgälatokra tämasz- 
kodva, igen pontosan irta le® a nyelest sa test bel- 
sejebe jutott täpszereknek tovatolatasat. Muyen ege- 
szen a Dusarvın-fele felfogashoz csatlakozik s a sok- 
! Physiologische Studien. 
® Conf. Isis. 1836. p. 785, &s Amtl. Bericht über die 
20. Versammlung deutscher Naturforscher und Aerzte in 
Mainz. 1842. p. 227. Stein I, 28. 
®A AP. (1839) 80. 
* Stein. I. 29. 
° STEIN. 1. c. 
SAAP., (1839) 75. 
