83 
gyökerläbuakröl valöszınüunek tartja ScHULTZE, hogy, 
ugy, mint a Myxomicetek plasmodiumai, egygye 
olvadt sejtekböl keletkeztek, melyeket megmaradt 
magjaik jelölnek, s e szerint potentia ugyan több-sej- 
tüek, re vera azonban ninesenek sejtekböl összeteve, 
mert protoplazmajok szemecsk&i ninesenek egy bizo- 
nyos maghoz kötve, hanem az a magtöl b, x, y es 
2 magig vändorolhatnak, azaz egy testet kepezö 
protoplazmä&b6l ällanak. Valamennyi Protozoumra 
jellemzö, — mondja ScHuLtze,! hosy sejtjeik hajlam- 
mal birnak, vagy valamennyien vagy legalabb bizo- 
nyos területeken nasyobb protoplazma-tömegekbe 
valö összeolvadäsra. Neme,y magasabb syökerlabü- 
näl, nevezetesen a hadioläroknäl, esupän a kereg- 
reteg all egygye olvadt protoplazmabol, mig belsejük- 
ben egyes sejtek mestartjak önallösagukat; mas 
Protozoumoknal ellenben a keregretegben maradnak 
tobbe-kevesbbe önallö sejtek, igy az azalekallatkäk- 
nal, mig belsejük teljesen összeolvadt sejtek proto- 
plazmajaval van kitöltve. Az elmelet azonban, — 
mondja ugyanö, — az azalekallatkak esysejtüsegenek 
felteveset is megengedi. Mert egy sejt felületen esillö- 
szörökkel lehet boritva, egy sejt tömörebb keregreteg- 
gels lägyabb belällomänynyal birhat, mely üröcskeket, 
magot, a leskülönhözöbb testeeskeket, festöanyag- 
hölyagoeskäkat sth. tartalmazhat. Esy sejtben, mint 
a fiatal izomrostsejtek bizonyıtjäk, a protoplazmanak 
kerületi resze valödı izomällomanynyä vältozhatik, 
mig a sejt belsejet közönseges protoplazma tölti ki. 
Hosy egy sejt belsejeben lüktetö üröcske keletkezhetik, 
tovabbi vizsgalatokra szorul ugyan, de nem lätszik 
többe valöszinütlennek. S hogy vegre egy sejt, tehät 
ez esetben egy esillöszörökkel boritott s sziläardabb 
keregreteggel birö protoplazma-tömegecske, felülete- 
nek egy vagy ket pontjan a sziläardabb kerget s esillö- 
szöröket nelkülözi, hogy szäja van, melyen ät szilärd 
testek a protoplazma lagy belsejebe nyomatnak, 
tovabba alfele az üritesre: mind ennek lehetöseget 
mes lehet engedni. 
SCHULTZE-tÖl egeszen függetlenüul AUERBACH, az 
Amoebäknak igen behat6 tanulmänyozäsära tämasz- 
kodva, kimutatta, hogy ezek ketsegbevonhatatlanul 
egysejtüek.” Auergach felfogasa ellen lesfelebb a lük- 
tetö üröcskeket lehetne emliteni, mint oly elkülönült 
szerveket, melyek az ällat- es növenysejteknel rende- 
sen nem fordulnak elö, s tebat az egysejtüseg ellen 
"AN. 26. I. (1860) 306. 
® ZWZ. VII. (1855) 
szölanak. Miöta azonban tudjuk, hogy a moszatok es 
gombäk rajzöspörai gyakran (talan mindig?) el van- 
nak latva lüktetö tröeskekkel, miöta tovabba James- 
CLArk ezen Üiröcskek jelenletet a szivacsok entoderma- 
janak u.n. galleros sejtjeiben, LiEBERKÜHN es BürscHLı 
pedig a keteltüek szintelen versejtjeiben kimutatta,! 
a lüktetö üröcskek teljessöggel nem hozhatök fel többe 
ervül az egysejtuseg ellen. 
STEIN az egysejtliseggel szemben mindis igen tar- 
tözkodö älläst foglalt el, s nagy monogräfiäja II, re- 
szenek hazai ismertetöje tevesen mondja, hogy: «STEIN 
regi ällitäsat, mely szerint az äzalagok egy sejtböl 
allö allatok, erelyesen bizonyitja».” Ez oda mödosı- 
tandö, hogy Sreın müködesenek kezdetetöl fogva 
következetesen azt ällıtotta, hogy a veglenyek testenek 
alapällomänyät szövetekböl össze nem tett parenchyma, 
azaz sarcode vagy protoplazma kepezi, de e mellett 
hatärozottan kärhoztatta azon felfogäst, mely a veg- 
lenyeket egysejtüeknek tekinti. Sreın älläspontjät, 
melytöl sohasem tert el, mär 1848-ban a Gregarina- 
‚felek tärgyaläsänäl hatärozottan jelölte ki, midön 
ezeket mondja: «A Gregarinafelek magja a Grega- 
rinafelek testeben bizonyara ugyanazon fontos sze- 
repet jätsza, mint a sejtmag, melyhez külsö tekintetre 
olyannyira hasonlit, a sejtben. Ha megsgondoljuk, 
hogy a Gregarinafelck testburka a sejtburok egysze- 
rüsegevel s äthathatösägäval bir s hogy a szemecesk6s, 
folyekony testtartalom igen jöl eltüri a sejttartalom- 
mal valö összehasonlitäst, ügy igen közel äll a @re- 
garinafelek szervezetet az elemi sejtevel egy fokra 
ällitani. Ezt meg is tette KöLuıker, ki a Gregarina- 
felöket egyenesen «egysejtü allatoknak» tekinti. En 
ezen nözetben, bärmennyire tetszösis s bar- 
mennyire fogadtatott ishelyeslöleg mar több 
oldalröl, nem osztozhatom.»® Egeszen ugyanezen‘ 
ertelemben nyilatkozik az äzalekallatkakat tärgyalo 
monogräfiäjänak mind elsö,* mind mäsodik reszeben, 
mely utöbbiban nezetet a következö szavakban fog- 
lalja össze: «Az äzalekällatkäk eredetüket tekintve, 
hatärozottan egysejtü ällatok, s ha ezen meg- 
jelöles esupän ezen ertelemben hasznältatnek, ügy 
egeszen megokoltnak tartanam, söt felette ajanlatos 
! Studien. 13. 257. 
® Krızsch JAnos, Az ös-Allatok (Protozoa) s jelesen az 
äzalagok (Infusoria) körül tett tjabb tanulmänyozäsok ered- 
mönyei. A kir. magy. Term. tud. Tärs. Közlönye. VII. (1867) 
157. 
5 AAP. (1848) 190—191, 
* p. 55. 
