is lenne, mert a leggyökeresebb különbseget igen 
praegnans mödon fejezi ki az azalckällatkäk s a Pro- 
tozoumok kören kıvül ällö ällatok között, melyek elsö 
kezdetüket tekintve, többsejtü szervezetek. A kifejlö- 
dött azalekallatkak egysejtü szervezeteknek valö tar- 
tasa ellen azonban mindig kifogäst kell tenni, mert 
nem egyszerüen tovabb növekedö sejtek, 
hanem az eredeti sejtszerkezet egy lenyege- 
sen mäs szervezetnek engedett helyet, melya 
sejtre, mintilyenre, egeszen idegenszerü.! 
54 
egysejtüseg tananak megbiraläsara,! s vizsgalatai öt 
azon eredmenyre vezettek, hogy: «Az Actinophrysek- 
nel, Amoebaknäl, Arcelläknal es egyeb gyökerläbuak- 
nal teljesen hianyzik a köztakarö, tehät sejthärtya. 
Nem kevesbbe tagadnom kell a esupasz gyökerlabuak- 
nal (legaläbb az Actinophrys Bichhorniüinel, Amoeba 
diffluensnel es A. radiosandl) a mag jelenletet, valö- 
szinüuleg meg a hejas gyökerlabuak is (legalabb az 
Arcella) nelkülözik ezen kepzödmenyt.»* E szerint 
‚ tehat meg egyszerübb szervezetüek a legelemibb sej- 
STEIN epen idezett nyilatkozatänak elsö resze, | 
melynek ele SchuLtze-nak azon velekedese ellen irä- 
nyul, — melyben a Radiolärok monografiäjäban Har- 
CKEL is 08z2tozik — hogy a magasabb gyökerläbuak 6s | 
azalekallatkaktöbb sejt összeolvadäsäabölerednek, esak- 
ugyan erelyesen latszik az egysejtüseget bizonyitani; 
ezt azonban mäsodik resze, melyben SrEın rezervält 
ällaspontjara ismet visszater, teljesen lerontja. Es 
StEIN-nek ezen övatos nyilatkozata bizonyäara telje- 
sen indokolt is volt abban az idöben, midön — egyebe- 
ket egeszen nem tekintve, — bebizonyitottnak lätszott, | 
hogy az äzalekällatkäk magja peteföszeknek felel meg, 
melynek oszläsi reszeiböl embriök, a magtesteeske 
pedig here, melyben ondötesteeskek fejlödnek, mi az | 
egysejtüseggel alig volt megegyeztethetö; s midön 
Harexer-nak a Radiolarok körül tett pompäs tanül- 
mänyai azon eredmenyre vezettek, hogy ezen gyöker- 
labuak sareodejaban különbözö sejtertekkel birö k6p- 
letek fordulnak elö, s e szerint absolute nem tartha- 
tök egysejtüeknek. 
A nagy Mürter JAnos, ki Nemetorszägban a biolö- 
giai tudomänyok teren ket evtizeden ät lobogtatta a 
vezeri zäszlöt, mint Lacumann nak egy megjegyzese- 
böl tudjuk, összehasonlitö boneztani elöadäsaiban 
hatarozottan elitelte az egysejtüseg tanät s ket kitünö 
tanıtvanya, az &pen nevezett LACHMANN ES CLAPAREDE, 
a vezer elveihez hiven, mind külön kiadott dolgoza- 
taikban, mind együtt dolgozott nagyfontossägu tanul- 
mänyaikban, nagy, talän tüulsägos hevvel keltek ki az 
egysejtüseg tana ellen. 
KöLuıker, mint fennebb elöadtam, az Actino- 
sphacrium Eichhornii szervezetenek tanulmänyozä- 
sära tamaszkodva, fejtette ki nezetet a Protozoumok 
egysejtüsegeröl ; ? CLararkoe az Actinosphaeriummal 
közel rokon Actinophrys Sol-t* välasztotta tärgyül az 
’ Der Org. II. 22. 
= ZWZ. I. (1849). 
” A ket jeles büvär sajätsägos t6vedesbe esett. KöLLr- 
KER ugyanis az Actinophrys Bichhornüt Ehrb. vizsgälta s 
teknel, melyeket azon idöben meg aältalaban magot 
es sejttartalmat rejtö hölyagoeskaknak tartottak : 
azaz ULararkoE oly egyszerü szervezeteknek velte a 
gyökerlabuakat, minök HasckEL Monerei. CLAPAREDE 
persze mäskep fosta fel a dolgot, ö6 arra fektette a 
fösulyt, hogy a gyökerlabuak szervezete nem illik bele 
a sejt semäba; e mellett azonban magas szervezetet 
tulajdonitott nekik, melyeknek meg keringesi rend- 
szeruk is van: szivnek tartotta ugyanis a lüktetö 
üröcsket. 
LAacHmann, föleg a Vorticellafelek szervezetenek 
tanulmanyozasa alapjan, azon sajatsagos felfogasra 
jutott, hogy az azalekällatkaäk teste, ugy mint az ür- 
belüeke, emesztö ürt zär körül, mely pepszerü chymus- 
szal (azaz a lägyabb belplasmäval, entoplasmäval) 
van kitöltve.? Ime, egy egeszen uüj felfogas ! Az azalek- 
allatkak tehät megis csak gyomorällatkak ; esakhogy 
nem sokgyomruak, mint EHuRENBERG tanıtotta; hanem 
egygyomruak, mindenestöl egy-egy zacsköt, gyomort 
viselnek, mint a hogy Lachmann tanıtja. 
CLaAPArkDE ezen kalandos felfogast, — melyböl 
csak annyi felel meg a valönak, hogy a protoplazma 
belsö higabb összealläasu reszeben, melyet a tömörebb 
‚ külsö keregretegtöl, keregplasmatöl ( Rindenparen- 
chym Stein, Ectosark Wallich, Ectoplasma, v. Exo- 
plasma Haeckel) valö megkülönböztetesül helyesen 
nevezhetünk belplasmänak ( Innenparenchym SzEım, 
Entosark Waruıcn, Eintoplasma HaeckeL), törtenik 
az emesztes, mikent mar Dusarpın tanitotta, s tehät ez 
azt Aetinophrys Solmak tartotta, CLAPAREDE pedig, ki az 
Aetinophrys Sol-t Ehrb. irta le, ebben az Actinophrys Eich- 
hornüt velte felismerhetni; Ste ismet elöbb a Podophrya 
fivanak koesänytalan alakjät (az ü. n. P. liberat) tartotta 
az äzalekällatkäk fejlödsstörtenetet tärgyalö munkäjäban 
Aetinophrys Solmak; e tevedeset azonban kesöbb helyre 
igazitotta s a sok magü Aectinophrys Eichornii szamäara egy 
külön genust ällitott fel, az Actinosphaeriumot. 
ı AAP. (1854). 
®L. eit. 413. 
® AAP. (1856) 
