dig elöfordulö u. n. sarga sejtek kepezik. Ezen allitö- 
lagos sejtek közül azonban, Herrwiıs R. igen pontos 
üjabb vizsgälatai szerint! esak is a särga sejtek valödi 
sejtek, a tokon kivüli €s belüli alveolusok ellenben 
nem egyebek viztiszta folyadekkal telt tröeskeknel, 
melyek a protoplazmät &pen mint az Actinosphae- 
riumnäl habossä teszik; a közepponti tok vilägos 
hölyagocskäi ellenben sejtmagoknak felelnek meg, me- 
lyek Herrwiıs szerint, a Radiolaroknak szaporodäsa- 
näl egyenkint körülburkolödnak a tokon belüli proto- 
plazma egy retegevel, s ily mödon sejtekke vältozvan, 
a közepponti tok megpukkantäval monasszerü ostoros 
vajzök alakjaban kiszabadülnak. Ezen magok kelet- 
kezese igen sajätsägos, s eg6szen elter a sejtmagok 
eddig ismert keletkezesi mödjätöl. Hrrrwig szerint a 
belsö hölyaggal birö Radioläroknak tulajdonkepen 
egyetlen igen magasan elkülönült magjuk van, sez az 
ü. n. belsöhölyag, melynek finoman szemecskejü, 
vilägos alapällomänya majd egy, majd több gömbö- 
lyüded, vagy elägazö, gyakran gomba-myceliumokra, 
pl. a Saprolegniäkera emlekeztetö testet, u. n. belsö 
testet ( Binnenkörper ) tartalmaz; ezek tehat a mag- 
testecskeknek felelnek meg, melyeknek sarjai levalvan, 
a belsö hölyagböl a közepponti tok protoplazmajaba 
nyomulnak s itt az ü. n. vilägos gömböket kepezik. 
Meg kell jegyeznem, hogy a Radiolärok testenek 
bizonyos elkülönüleseit, nevezetesen a különbözö 
szerkezetti kovasav-väzakat, valamint a közepponti 
tokban gyakran elöfordulö kristälyos testeeskeket es 
szines olajeseppeket, mint olyanokat, melyekkel meg- 
egyezök az alsöbb gyökerläbuaknäl is elöfordulnak, s 
melyek a Radiolarok alaktani ertekenek megällapi- 
täsära ninesenek befolyässal, szandekosan hagytam 
figyelmen kıivül. 
Az elöadott felfogäs szerint a Kadtolarok szerve- 
zete jöval egyszerübb, mint minönek Harzcker tar- 
totta, s egy magas fejlettsegü, egeszen sajatsägos, igen 
nagy (a nagyobb alakok 4—5 mm. ätmeröjüek) sejt- 
nek felel meg, melynek protoplazmäja egy vastagfalü 
tok külsö, egyen fenntartäsi, €s belsö, fajfenntar- 
tası reszletekre osztja, s mely az igen magasan 
elküulönült tulajdonkepi magot, a belsö hölyagot, s 
protoplazmaäba jutö vilägos hölyagokat tartalmazza. 
Csupän a särgasejtek azon valöban sejtek ertekevel 
birö elemek, melyek az egysejtüseg ellen szölanak. 
Ez utöbbiak gsömbölyüded vagy tojasdad alaku, körül- 
' Zur Histologie der Radiolarien, (1876) 
60 
burkolt, maggal ellätott sejtek, melyeket a level- 
zöld börsärga mödosulata szinez, kemenyitö szemecs- 
keket tartalmaznak s oszlässal szaporodnak; e sze- 
rint egeszen megegyeznek az egysejtü moszatokkal. 
Különben nem egeszen ällandöan, de többnyire elö- 
fordulnak, meg pedig csak a tokon kivüli protoplaz- 
mäban. 
Ha ezen särgasejtek csakugyan a Radiolärok szer- 
vezetenek kiegeszitö reszet kepezik, ügy ezen gyöker- 
läbuak ketsegkivül nem tarthatök egysejtüeknek, s 
jelenlötöket a Radiolär-testnek különben sejtekböl 
össze nem tett protoplazmäjaban cesak ügy magyaräz- 
hatjuk meg, ha Srein-nal! feltesszük, hogy endogen 
sejtkepzödes ütjän jöttek letre. De vajjon nem valo- 
szinü-e, hogy tulajdonkepen nem tartoznak a Radi- 
olarokhoz, hanem önallö egysejtü moszatok, melyek a 
Radiolarok protoplazmajaba tolakodtak? Ha tekin- 
tetbe vesszük, hogy elöforduläsuk nem allandö, hogy 
keletkezesük mödjäröl semmi biztosat nem tudunk, 
s csupän annyira terjed ismeretünk, hogy oszlässal 
szaporodnak ; tovabbä, hogy bizonyos moszatok elö- 
szeretettel tolakodnak mäs szervezetek belsejebe, igy 
pl. a szivacsok mesodermäjäba s itt vigan szaporod- 
nak ; mindezt, valamint az ü. n. levelzöld-testeeskek 
tärgyaläasanal alabb elöadandökat tekintetbe veve, a 
legnagyobb valöszintiseg szöl amellett, hogy a särgase]- 
tek voltak&pen nem tartoznak a Radiolarokhoz. Ezen 
mär a priori igen valöszinünek latszö felfogäs helyes- 
söge mellett szöl CıenkowskI-nak azon 6szlelete, hogy 
a (allozoum inerme särgasejtjei a Radiolär testenek 
szetroncsoläsa s elhaläasa utän tovabb elnek, s foly- 
| tatjäk oszläs ütjän törtenö szaporodäsukat, miböl 
CIENKOWSKI, ügy hiszem, egeszen jogosan vonhatta 
azon következtetest, hogy a sarga sejtek önallö szer- 
vezetek, egysejtli moszatok, s nem tartoznak a Radi- 
olärokhoz.? Herıwis, ki a särgasejteknek a Radı- 
olärok szervezetehez val6 tartozäsät CmmnKkowskı-val 
szemben elöbb hatärozottan ällıtotta,” ujabb vizsgäa- 
latai alapjän a Cıenkowskı-fele felfogas helyessege 
mellett nyilatkozik.* Ha tehät a särgasejtek csak- 
ugyan nem tartoznak a Radiolarok szervezetöhez, ugy 
| semmi sem all annak ütjäban, hogy a Radiolärokat, 
az utöbbiban sarjadzö, azutän pedig a tokon belüli 
epen ügy, mint a többi gyökerlabüakat magas elkülö- 
nüleseik mellett is egysejtü szervezeteknek tartsuk. 
! Der Org. II. 16. 
® AMA. VII. (1870). 
° Zur Histologie der Radiolarien. 19. 
* Der Organismus der Radiolarien. 118. 
