A veglenyek szervezetere vonatkozö ismeretek 
ezen iränyban valö fejlödese 6s tisztäzödasa mellett a 
CLAPAREDE &s LacHmann-fele felteves, hogy a veg- 
lenyek sarcodejat alkotö sejtek es szövetek csupän 
az alkalmazott szövetbuvärlati mödszerek tökeletlen- 
sege miatt nem vehetök ki, mindinkabb veszte hite- 
let; azon tan ellenben, mely valamennyi vagy leg- 
alabb lestöbb veglenyt egysejtünek tekint, egyre 
melyebb s erösebb gyökeret vert. Mai nap az ille- 
tekes szakferfiak között egyet sem emlithetnenk, ki a 
veglenyeknek szövetekböl valö összetetelet vitatna; e 
tekintetben esak egy velemeny van, azt.i., hogya| 
veglenyek teste a szöveteket nelkülözi es SıEBoLp-dal 
s KöLLıker-rel, STEIN, ENGELMANN, GEGENBAUR, 
HazcKEL, Huxuey, van BENEDEN E., CIENKOWSKI, 
Craus, SchuLzzE E. F., Bürschuı, Herrwis R. stb, 
osztoznak ezen felfogäsban; velemenykülönbseg esu- 
pän arra nezve van, vajjon a több maggal birök egy- 
sejtüeknek vagy potentia többsejtüeknek, azaz annyi 
sejtböl älloknak tekintendök-e, a hany magjuk van. 
Hogy azonban a lätszölag soksejtli veglenyeknek — | 
minök a Radiolarok — sinesenek tulajdonkepi szöve- | 
teik, hanem testök alapallomanya sarcode vagy 
protoplazma, mint az allat- es növenysejteke, erre 
nezve ismet egyezök a velemenyek. Hogy szöveti 
szerkezet tekinteteben mily eles a különbseg a veg- 
lenyek s magasabb szervezetek között, ezt ep oly ta- 
lalöan, mint szepen fejezik ki Hancreu következö sza- 
vai: «A legtöbb veglenynek egesz teste elethossziglan 
egyetlen sejtböl all. Valödi szöveteket s szerveket 
azonban azon veglenyeknel sem talalunk soha, me- 
lyek kifejlödött ällapotban soksejtüek, sohasem taläl- 
juk näluk a sejteknek azon sajatsagos munkameg- 
- osztäsat es elhelyezödeset, mely a valösagos ällattes- 
tet es valösagos növenytestet jellemzi. Mert ezeknel 
a test összalakja uralkodik azon sejteknek elrendezö- 
desen, kepzödesen, szövetekke &s szervekke valö 
összeköttetesen, melyekböl össze van teve. A soksejtü 
veglenyeknel ellenben a tärsasan összekötött sejtek 
mindig mestartjak többe-kevesbbe önällösägukat ; 
mindig csak igen laza tärsasägokat kepeznek, munka- 
megosztäs nelküli tärsas összekötteteseket, melyeket 
nem lehet ezenträlizalt ällamoknak tekinteni. Ha az 
allatnak es növenynek szervezetet jöl organizalt kultur 
ällammal, ügy ellenkezöleg, a soksejtti veglenyek laza 
sejtesoportjait lesfeljebb a termöszet polgärosulatlan 
fiaimak gyülevesz csordäival hasonlithatjuk össze. 
A legtöbb vegleny azonban, mint mondottuk, meg 
ezen sejtesordäk kepzödeseig, a tärsuläs ezen legalsöbb 
61 
fokaig sem jut; beeri avval, hosy mint remete, önma- 
ganak eljen s teljes önallosagat minden tekintetben 
megövja. A legtöbb vegleny elethossziglan egyszerü, 
izolält sejt marad s mint sejt-remete el.»! 
Hasckeu a soksejtü veglenyek alatt a Radiolaro- 
kat, toväbbä a több maggal birö azalekallatkakat es 
gyökerlabuakat erti. Az elöbbiekröl t. i. a Radiola- 
rokröl mär kifejtettem, hogy soksejtüsegök tulaj- 
donke&pen nem äll, seszerint csak sokmagvüaknak te- 
kinthetök, mint szämos mäs gyökerlabü es sok esillö- 
szörös äzalekällatka. Kerdes mär most, vajjon meg- 
okolt-e oly szervezeteket, melyek protoplazmatestük- 
ben több magot rejtenek, de ezen magok sohasem 
voltak külön sejtek magjai, ugyanannyi sejtnek tar- 
tani, amennyi magot tartalmaznak? Ha dogmaszerü- 
leg ragaszkodunk azon felfogäshoz, hogy minden sejt 
esupän egy magot tartalmazhat, s a szelteben hasznält 
«sokmagü sejt» kifejezest, mint Harcken ismetelve 
hangsülyozza, esakugyan contradietio in adjectonak, 
a sokmagu sejtet pedig eo ipso soksejtünek kell tarta- 
nunk:? ügy a sokmagu veglenyeket eszmenyileg min- 
denesetre soksejtüeknek kell tekintenünk, mind amel- 
lett, hogy protoplazmatestök egy egeszet kepez s hogy 
protoplazma-reszeeskeik ninesenek egyes magokhoz 
kötve. Hanem ekkor azutän soksejtünek kell tarta- 
nunk a szintelen versejteket, a myeloplaxokat s szä- 
mos mäs többmagü ällati szöveti elemet, valamınt 
szämos eddig magnelkülinek velt gombasejtet is, mint 
pl. az Empusa, Achlya, Saprolegnia sejtjeit, melyek- 
ben Mauras® valamint Scumirz * legujabb idöben 
több magot mutattak ki, s melyek eszerint, a magnel- 
küli sejtnek, eytodänak alacsony fokaröl egyszerre a 
soksejtliseg magas rangjära emelkedtek. Reszemröl, 
ha tekintetbe veszem, hogy mind a szövetekke egye- 
sült, mind az egyenkint &16 elemi szervezetek között 
vannak olyanok, melyeknek egyseges erteke semmi 
tekintetben sem vältozik attöl, hogy magjuk meg- 
szaporodik: teljesen osztozom ImErıng -nek azon 
sejt-sema a 
a 
felfogäsban, hogy inkabb eltüri 
mödositäst, mintsem többsejtüeknek tartsunk oly 
alaki egysegeket, melyek több maggal bimak. Erre 
nezve igen taläldan jegyzi meg Imrrıng, hogy vala- 
! Das Protistenreich. (1878) 17—18. 
®2 Die Kalkschwämme. Berlin (1872) I. 105. Tovabbä: 
Zur Morphologie der Infusorien. Jen. Z. VII. (1573) 529. 
° Sur quelques protorganismes animaux et vegetaux 
multinuelees. C. R. (1879) 250. 
* Untersuchung üb. die Zellkerne der Thallophyten. 
Bonn (1879) 
