fonalas alläbaktöl semmiben sem különbözö proto- 
plazma-nyulvanyok kepezik az ostort. HAEckEL to- 
väbbä egy Siphonophor barazdolödasi gömbjen & 
esillöszörök fejlödeset következö mödon adja elö: 
«Azon sejtek, melyek az egynemt, buroknelküli ba- 
räzdolödäsi sejtek esoportjanak felületen vannak, el- 
kezdenek az Amoebak mödjara nagyszämu, alakväl- 
toztatö nyulvänyokat kinyujtani. A esupasz amoeba- 
szerüi sejteknek lassan mozgö nyulvanyai azutän egye- 
nesen örvenyzö csillöszörökke valtoznak.» Ezen &sz- 
leletekre tämaszkodva, bizonyära jogosan mondhatja 
HAECKEL, hogy a esillöszörös mozgäs azonos az amoe- 
baszerli protoplazma-mozgässal, s hogy az allabak 
es csillöszörök homolog kepzödmenyek.! 
Azon csillöszörös äzalekällatkaknäl, melyek eutieu- 
val vannak boritya, s melyeknel a csillöszörök a euti- 
cula közvetetlen nyulvanyainak latszanak, HArcrEL 
felteszi, hogy a esillöszörök a cuticulat atfüurjak, s a 
szerint egeszen az összehuzödo keresplasmahoz tar- 
toznak.? Ezen felfogäs bizonyara nem felel meg a va- 
lönak, 6 Sınroru meltän emeli ki,’ hogy az erösebb 
esilloszörök nagy fenye, kemlelö szerek iränti nagy 
ellentällasa, tovabba a vastagabb serteknek s horgok- 
nak szälacskas szetfoszläasra valö hajlama a mellett 
szol, hosy nem protoplazmabol, hanem euticularis 
ällomänyböl ällanak, miröl különösen az Oxytricha-, 
Euplotes- es Aspidiscafelek hatalmas hasoldali ser- 
teinek es horgainak pontosabb tanulmänyozasa utjan 
könnyen meg lehet gyözödni. Sınroru a Oyelasok ko- 
poltyuin elöfordulö esyetlen vastag sertet viselö, aprö 
epithel-sejteknek pontos tanulmanyozasahöl indulva 
ki, mely azon eredmenyre vezette, hogy ezen sejtek- 
nek rugalmas cuticularis ällomanyü serteje, a sejt 
protoplazmajaböl kuindulö plasmafonalat rejt tenge- 
lyeben, azon következtetest vonja, hogy az äzalek- 
ällatkak csillöszörei, habar legnagyobb reszök euticu- 
laris kepzödmeny is, szinten közvetetlen összefügges- 
ben ällanak az összehuzödo keresplasmänak fonalas 
nyulvanyayal, melynek molekuläris akezici ugyan is- 
meretlenek, de bizonyära ezeknek tulajdonitandö a 
rugalmas szöröknek rezgesbe hozasa. Különben az 
azalekällatkak esillöszöreit Carter mär 1856-ban 
a protoplazmaböl kiindulö oly nyulvanyoknak tekin- 
1 Stadien über Moneren. II. Die Identität der Flim- 
merbewegung und 
gung. 197. 
® Zur Morphologie der Infusorien. 534. 
® Zur Kenntniss des Bewegungsapparates des Infuso- 
der amoeboiden Protoplasma-Bewe- 
rien. p. 67. 
Entz G. Veglenyek, 
ns) 
tette, melyeket a felemelt cutieularis reteg mintegy 
hüvely mödjara borit.! 
Az äzalekallatkak esillöszörei közötti alakı küulönb- 
segeket mar a regibb büuvarok is figyelemre meltat- 
täk. EHRENBERG nesyfele esillöszört különböztetett 
meg: u. m. finom, lulajdonkepi esillöszöröket (Wim- 
pern, ciliae), serteket (Dorsten, setae), nyeleket (Griffel, 
styli) es horgokat (Hacken, uneini) ; az Anenterumai- 
nak egy reszenel elöfordulö egy vagy több ostort Er- 
RENBERG orrmany-nak (Ftüssel, proboscis) tartotta. 
Ezekhez sorolhatjuk meg a hosszü, finom esillöszörök 
pamatäaböl pödört bojtokat, minö pl. a esillöszörösek 
között az Urocentrum Turbö-näl, az ostorosak között 
pedig a Lophomonasok-näl fordulnak elö s melyekkel 
Herrwıc leiräsa szerint nemely Radiolar-nak (Disci- 
dae, Sponguridae) ü. n. sarcode-ostorai (sarcode-Geis- 
sel) szerkezetre nezve igen közelällöknak lätszanak. 
Egeszen sajatsagos szerkezetünek irja le Srerkı? az 
Oxytrichafelek szajmelletti (adoral) serteit ; 
ugyanis anevezett buvar pontos vizsgälatai szerint, vol- 
ezek 
tak&epen nem sertek, hanem lemezkek (Membranellen), 
melyek csupan elükröl tekintve, lätszanak serteknek, 
s nemileg a Ctenophorok delkörös sujtäsait kepezö 
csillolemezekkel (Flimmerplatten) 
Ugyanesak STERkı vizseälatai szerint? egy üj edesvizi 
egyeznek meg. 
Tintinnus-fajnak, a Tintinnus semiciliatus-nak szäj- 
melletti sertei szinten nem sertek, hanem szabad ve- 
gökön legyezöszerüleg behasogatott lapos härtyak 
(flache Membranen) , talän helyesebben lemezek, 
melyek oldalröl tekintve szinten serteknek latszanak. 
En sajät vizsgälataim utän pontosan ismerem a Tin- 
tinnus semilineatus-szal igen közel rokon Tintinnus 
Nuviatilis szäjmelletti serteinek szerkezetet s ügy ta- 
lalom, hogy ezek csakugyan nem egeszen hengeresek, 
hanem ket oldalröl ‘összelapitottak, s szabad vegük 
fele, mint a köesagtoll, finom fonalakra bomlottak. 
A csillöszörök melle sorolandök meg azon külön- 
bözö nagysägüu hullämzö härtyak is, melyek szamos 
csillöszörös äzalekällatkanäl a szaj mellett vannak 
kifeszitve s szemlatomast arra valök, hogy a esillö- 
szörök jatekätöl a szä) fele örvenyezö taplalekot, 
melyet a pörge iränyban sebesen keringö örveny 
a szäjtol könnyen tovasodorna, feltartöztassak s 
! Annals of natural History. (1856) 116. v. ö. STEIN. 
1% 8% 
2 Beiträge zur Morphologie der Oxytrichinen. ZWZ. 
31. (1878). 
3 Tintinnus semieiliatus. Eine neue Infusorienart. ZWZ. 
39. (1879). 
10 
