163 
lätszik ; esak n&ha jelzi meg rövid idöre egy kis me- 
lyed6s azon helyet, melyen a zsäkmäny benyomült s 
esupän nehäny pillanatig läthatö ivelt vonal, mely 
azonban ällandö garatnak nem felel meg, az utat, 
melyen vegighaladt. 
Az epen emlitett s m&g nehany mäs, de bizonyära 
nem igen nagy szämu- äzalekällatkänäl, különfalü 
garat ninesen, hanem esupän a nyeles pillanatäban 
nyilik meg egy esöszerü jarat, mely a täplalekot a 
szäjtol a belplasmäba szallıtja. Legtöbb esetben azon- 
ban a szäjnyiläson ät betüremlik a keregplasma leg- 
felületesebb retege a nyelö jaratba, s ily mödon egy 
külön falu nyelöcsö, garat j6 letre, mely ahhoz kepest, 
a mint rövid üton hatol at a keregplasmän, vagy 
pedig hosszabban fut magänak a keregplasmanak 
ällomänyäban, mielött azt ätfüurna, igen különbözö 
hosszasägot er el. 
Bärmennyire különbözzek is egymästöl a külön- 
bözö äzalekallatkäk garatja, valamennyit megis ket 
csoportba lehet beosztani. 
Az elsö esoportba szamitom azon garatokat, me- 
lyek csillöszörökkel vannak boritva, meg pedig vagy 
egesz felületükön, mint pl. a Stentorok-, a Clima- 
costomum- sa Parameciumoknäl, vagy esupän egy 
vegishuzödo, pörgen esavarodott vonalban, mint a 
Vorticellafeleknel,! vagy pedig vegre esak egy hosszu, 
finom, esillöszörökböl ällö bojt lög az igen rövid garat 
vegen, igy nevezetesen az Oxytricha-, Euplotes- &s 
Aspidiscafeleknel. Mindezen garatok ivelt, vagy 
S alakulag majd syengen, majd erösebben csavart 
lefutäsuk utän vagy közvetetlenül vezetnek a belplas- 
mäba (pl. Stentor, Condylostomum), hol kisse elszti- 
külö also reszök egy kerek nyilässal igen elesen veg- 
zödik, vagy pedig meg a keregplasmäaban vegzödnek, 
ügy hogy a garaton behatolö täplälek €s viz nem jut 
a garatböl közvetetlenül a belplasmäba, hanem a garat 
vegen nyeles alatt mintegy kihasadö, elöbb orsöalakt, 
utobb ezitrom- vagy gömbalakülag felduzzado üröcs- 
kebe, melynek tartalmät a garat alsö vegeböl bele- 
lögö finom, hosszü esillöszörökböl ällö bojt örveny- 
zese szakadatlan keringesben tartja. Ezen tiröcskenek, 
mely mesteltevel összehuzödik s tartalmät a belplas- 
mäba nyomja, s melyet mär fennebb nyeldeklö üröcske- 
nek neveztem, ninesen sajät- fala, hanem, mint a 
lüktetö tiröeskek, mintegy a plasmäba van väjva, vagy 
lesfeljebb egy tömöttebb hatarreteg szegelyezi. Tlyen 
ı V. ö. Biirschuı. Ueber Dendroeometes paradoxus ete. 
ZWZ. XXXVII. (1877) 67. 
nyeldeklö üröeskebe nyilö garat jellemzi az Oxytr icha- 
Paramecium- es Vorticellafeleket (ezek köze sorolva 
az Ophrydium- 63 Urceolariafeleket is). 
Legegyszertibb ezen viszony az Oxytrichafeleknel. 
Ezen äzalekallatkaknal ugyan SzEIN szerint, a szäj a 
peremmezö belsö szegelyenek hosszaban lefutö igen 
tagulekony rest kepez, a garat pedig egeszen hiäny- 
zik,! evvel szemben azonban sajät vizsgälataim utän 
CLAPAREDE 68 DACHMANN,®? ENGELMANN,’ WRZES- 
NIOVSKT * €8 STERKI adatait kell helyesnek tartanom, 
melyek szerint az Oxytrichafelek szäja a szäjperem 
hätsö zugäban van, s bär rövid, de tisztän kivehet6, 
Jobbfele iränyulö ivelt garatba vezet. A garat finom, 
hosszu esillösz6rökb6l allö bojtot visel,’ mely a täp- 
lalek behabarasakor igen j61 läthatö. A behabart 
täplalek es vız vizsgalataim szerint, nem jut azonban 
közvetetlenül a belplasmäba, mikent STerkt ällitja, 
hanem a keresplasmäban kihasadö nyeldeklö tiröes- 
kebe,° sennek összehuzödasa utän nyomul a test bel- 
sejebe. Egeszen ilyen szerkezete van az Aspidisca- 6s 
Euplotesfelek szajänak &s nyelök6szülekenek is. 
A Parameciumok meglehetös hosszü, kürtalaku, 
egesz felületen rövid, also vegen pedig hosszabb bojt- 
szerti csillöszöröket viselö garatja szinten nyeldeklö 
Gröcskebe nyılik, s ezeknek nyelesi folyamatät igen 
elethüen irta le mär SıesoL». «Ha az äzalekällatkänäl 
& GLEICHEN- €&8 EHRENBERG-tÖl sokszorosan hasznält 
etetesi eljaräst alkalmazzuk, ez esetben a vizben lebegö 
festöanyag-reszecskek azon örveny ältal, melyet szamos 
äzalekällatkanak cesillöszörös szajnyiläsa a vizben 
elöidez, a szajhoz sodortatnak s vizzel együtt elnyelet- 
nek. A viz a festöanyag-reszecskekkel együtt lassan- 
kint felhalmozödik az oesophagus also vegen s az 
engedekeny parenchymät hölyagszerüleg szetszoritja. 
Mig a viız az oesophagus alsö vegen: cseppalakban : 
összetart, az egesz egy kocsanyos hölyagnak lätszik ; 
ha azonban ily vizesepp az oesophagusröl levalt, mi: 
vel az utöbbinak Öösszehüzödäasa altal a laza paren- 
chymäba belenyomatott, koesänytalan hölyagnak 
1. p. 142. 
* Zur Naturgeschichte der Infusionsthiere.: ZWZ. XI. 
(1861) Separatabdr. 39. 
° Beobachtungen über Infusorien ete. ZWZ. XX. (1870) 
472. 
* Beiträge zur Morphologie der Oxytrichinen. ZWZ. 
XXXI. (1878) 36. 
> V. ö. Sterki id. h. 
° Igen biven rajzolja ezt JoBARD-MUTEAU türhölgy. Id. 
mü Pl. 14. fig. 6. 
