177 
tanulmänyozva, megis kimondhatjuk, hogy a legna- 
gyobb valöszinüseg lätszik a mellett szölani, hogy, 
valamint az ügynevezett levelzöld-testeeskek, ügy a 
festö-anyagok egyältaläban, nem tartoznak az ällatok 
mödjära täplälkozö veglenyek sajat anyagforgalmanak 
termekei köze, hanem minden esetben tiszta, vagy 
mödosult levelzöldet tartalmazö s evvel äthasonito 
veglenyektöl, illetöleg moszatoktöl szarmaznak. 
Magkepletek. 
Miöta SırgoLn 1845-ben kimondotta, hogy azon 
szerv, melyet a Protozoumok egy reszenel, különösen 
a esillöszörös äzalekällatkaknal, mär EHRENBERG is 
megkülönböztetett s him warmirigynek tartott, sejt- 
magnak felel meg, mind az egysejtüsegi tannak köve- 
t6i, mind pedig azok, kik a veglenyeknek szövetekböl 
valö összetetelt tulajdonitottak, kivalö gondot fordi- 
tottak ezen szerv kifürke&szesere; s az ezen iränyban 
tett vizsgalatok aranylag rövid idö alatt azon ered- 
menyre vezettek, hogy egy vagy több mag a Foramıi- 
niferek kivetelevel, — melyeknel a magok csak a 
legujabb idöben mutattattak ki, — az Összes vegle- 
nyeknek rendesen elöfordulö szervezeti alkatreszei 
köze tartozik. Az ismeretek ezen ällasan bizonyos 
szenzäcziöt idezett elö a Harcrer-töl Nizza mellett 
a Közeptengerben 1864-ben felfedezett Protogenes 
primordialıs,! mely gyökerläbuszerü esupasz vegleny 
a magot egeszen nelkülözi s meröben egynemü pro- 
toplazmäböl all. Ezen s több mas, HAEckEL 3 CIEN- 
Kowskı-töl felfedezett magnelküli veglenyre alapıta 
HAECcKEL, mint mär fentebb elöadtam, a veglenyek, 
illetöleg az összes elölenyek legalsöbb fokän ällö Mo- 
nerek esoportjät.? 
SIEBOLD azon felfogasa, hogy a veglenyek szerve- 
zetenek szöban forgö elkülönülese esakugyan a sejt- 
maggal ( Oytoblast Schleiden, Nucleus autor.) egyener- 
teki, mai nap egeszen altalänosan elfogadottnak 
tekinthetö; meg a veglenyek egysejtüsegenek heves 
ellenese, FROMENTEL is azon (felfogasäba, persze leg- 
kevesbbe sem beillö) nezetben van, hogy a veglenyek 
magjaigen közel äll a növenysejtek magjäahoz.° 
Bärmily jelentöseget tulajdonitsunk is azonban 
ezen homologia felismeresenek, mögsem szenvedhet 
! Ueber den Sarcodekörper der Rhizopoden. ZWZ. XV. 
(1865), 360. 
2 V. ö. Generelle Morphologie der Organismen. Berlin. 
1866. Tovabbäa: Studien über Moneren und andere Proti- 
sten Leipzig. 1870. 
° Etudes sur les Microzoaires. p. 79. 
ketseget, hogy ez ältal a veglenyek masgkepleteinek 
ismerete lönyegesen elöbbre nem vitetett; mert min- 
den üjabb vizsgälat daczara joreszt meg mindig allaz, 
a mit STRICKER a sejtmagrölmond: «Miöta Brown R. 
1833-ban a növenysejtek magjät felfedezte, 
neveztesebb haladäs ezen keplet ismeretehez 
nem kapesolödott».! 
Nem ezelom e helyen a veglenyek magjänak igen 
különböz6, reszben egeszen ellentetes felfogasban re- 
szesült &lettani jelentösegeröl s szerepköreröl szölanı ; 
alkalmam leend erre aläbb a szaporodas tärgyalasa- 
näl; itt a magköpleteknek csupän szervezeti s egyeb 
alaktanı viszonyaira szorıtkozom. 
Alig van a szövettannak oly tetele, mely körtl 
a velemenyek annyira elterök lennenek, mint a sejt- 
magnak szerkezete. KÖLLIKER szerint a sejtmag az egy 
vagy több mindig tömörebb magtesteesket, vagy ma- 
goeskät (nucleolus) nem tekintve, mely nem ällandöan 
fordul elö, — vekonyabb vagy vastagabb buroktöl 
körülzärt hölyagoeska, melyet a hig magbelseg vagy 
magnedv tölt ki.? — Aurrsach ügy talälja, hogy 
a mag eredetileg nem egyeb, mint az tiröcskenek 
egy neme, azaz: a protoplazmänak folyadekkal telt 
ürege, vagy vilägosabban kifejezve, a protoplazmaätöl 
különbözö tiszta folyadeknak egy eseppje, mely külön 
burok nelkül egy megfelelö ürt tölt ki a protoplaz- 
mäban; ezen eseppben utöbb egy tömöttebb tes- 
teeske, a magtesteeske lep fel, mely a cseppet 
környezö protoplazmaböl levält finom reszeeskeknek 
egybeolvadäsa ältal lätszik kepzödni; mindezekhez 
hozzäjärulhat meg a maghärtya, mely a eseppet köz- 
vetetlentil környezö protoplazmaretegnek tömörülese 
ütjän jön letre.® Ezektöl egeszen elter Leypıc felfo- 
gäsa, mely a legtöbb követöre talält; ezen felfogäs 
szerint: «A sejt magja vagy hasonlö összeälläsu, 
mint a protoplazma, vagy kisse tömörebbnek lät- 
szik. Ha esupän keregretegenek van nagyobb össze- 
älläsa, ez esetben hölyagocska-alakü magröl lehet szö, 
nem ritkän azonban meröben tömör palaszemeesket 
köpez, mely esetben tömör magnak is nevezik.»* 
Azon büväroknak, kik ketfele (hölyagocska-alakü es 
tömör) magot különböztetnek meg, ismet elterö a 
ı Handb. der Lehre von den Geweben des Menschen 
und der Thiere. I. B. Leipzig. (1871.) 22. 
2 Handb. der Gewebelehre. V. Aufl. Leipzig. (1867.) 18. 
3 Organolog. Studien II. H. Zur Characteristik und 
Lebensgeschichte d. Zellkerne. Breslau (1874) 238. 
* Von dem Bau des thierischen Körpers. I. B, Tübin- 
gen. (1864.) 14, 
