120 
könnyen megmagyarazhatö, hogy azokkal tenyleg 
többször össze is tevesztettek. 
A qyökerlabüak esoportjäban a mag meglehetösen 
valtozekony. Leggyakoribb az ätmeneti sa hölyagocs- 
kaalaku, magkeregreteg nelküli, vagy evvel ellätott 
mag. Ilyen hölyagocskaalaku egy vagy több, neha igen 
nagy szämü mag jellemzi mind a karejos, mind a 
sügaras älläbu Monothalamiumokat, pl. az Ameba- 
kat, Arcellafeleket, Euglyphäkat s Heliozoumokat. 
Ritkabban talalunk ugyanezen gyökerlabüaknäl egy- 
nemü, vagy szemecskezett elsödleges magokat. 
A Polythalamiumokat a legüjabb idöig magnelkü- 
lieknek tartottäk s csak 1876-ban sikerült HErTwIG 
RıcHärpnak kimutatni, hogyamag ezen gyökerlabuak- 
näl, sem hiänyzik.! Herrwıc egy Milioliafelönek 1—4 
rekeszes egyeneinel, tovabba 1—5 rekeszes Rotalid- 
näls vegre egy 5 s egy 7 rekeszes Textilarianäl 
mutatta ki a mag, illetöleg magok jelenletet. A fiatal | 
meg egy rekeszes Polythalamıumoknal ältalaban 
meg csak egy mag van, mıg a többrekeszü, idösebb 
egyeneknel a magok szäma szaporodik, s ezek ügy | 
latszik minden szabäly nelkül foglalnak helyet a re- 
keszeket kitöltö protoplazmaban. A mi a magok szer- 
kezetet illeti, ez HERTwIG szerint teljesen megegyezik 
a többi gyökerlabuaknäl elöfordulö hölyagocskaalaku 
mageval. Ujabban ScHULZE E. F. szinten kimutatta 
a mag jelenletet a Polystomella striatopuntactänäl.? 
A legfiatalabb 4—10 rekeszes peldänyoknäl ScHULzE 
a magot a hätsö rekeszek egyikeben neha az utolsö- 
elöttiben talalta, mig a teljesen kinött, mintegy 30 
rekeszti hejat lakö peldänyoknäl rendesen a 10-dik | 
es 20-dik közötti, azaz ätlagosan a közepsö rekeszek 
egyikeben. A Polystomelläban rendesen esak egyet- 
len mag fordul elö, ritkän talalt Scnusze kettöt s | 
esupan egyetlen egyszer härmat. Gyakori eset az, 
hogy az egyetlen mag ket szomszed rekeszben foglal 
helyet, oly mödon, hogy az ezeket elvälasztö ätlyuk- 
gatott hejreszlet nyiläsan .at függ egymässal össze a 
ket magreszlet, mely majd egyenlö nagysägü, majd 
ismet az egyik rekeszben van a mag legnagyobb resze, 
mig a mäsikban a valaszfal egyik nyiläsän benyomult 
kisebb-nagyobb sarjadekszerü nyülvänya. Mindebböl 
azon következtetest vonja ScHuLze, hogy a Polytha- 
lamiumok magja egyik rekeszböl a mäsikba vändorol. 
* Bemerkungen zur Organisation und systematische 
Stellung der Foraminiferen. JZ. X. Neue Folge. III. 
(1876) 41. 
® Rhizopodenstudien. VI. Ueber den Kern der Forami- 
niferen AMA. XIH. (1877) 9. 
A Polystomella magja mintegy 0'056 mm. nagysägü, 
vastag buroktöl körülzart gömbölyüded test, mely- 
nek egynemü alapallomänya szämos erösen fenytörd 
gömbölyüded kepletet tartalmaz s leginkäbb bizonyos 
azalekallatkak magjäval hasonlithatö össze. Läthatö 
ezekböl, hogy a ket büyarnak vizsgälati eredmenyei 
| nem egeszen egyeznek meg; annyit azonban minden 
esetre bebizonyitottnak tekinthetünk, hogy a Poly- 
thalamiumoknak is van magjok s e szerint semmi 
esetre sem sorolhatök a magnelküli Monerek melle. 
Valamennyi gyökerlabüu s ältaläban valamennyi 
vegleny s elemi szervezet között, a magot tekintve, 
legbonyolödottabb viszonyok a Radioläroknal fordul- 
nak elö, melyeknek tisztazasat ism&t Herrwiıc Rı- 
| cHÄrD legujabb fontos vizsgälatainak köszönjük.! 
| A közepponti tok valamennyi Radioläarnak ifjü 
koraban csupän egyetlen magot tartalmaz, miga sza- 
porodäsra erett egyeneknel tömve van magokkal. Az 
egy- es sokmagaü ällapot viszonylagos idötartama igen 
különbözö; a Radiolärok egy reszenel, nevezetesen 
az Acanthometra- es Spherozoumfeleknel az egymagü 
ällapot esak rövid ideig tart, mig valamennyi többi 
Radiolärnäl az &elet legnagyobb reszere kiterjed;; 
 amazokat rövidseg kedveert Herrwic-gel sok-, az 
utöbbiakat egymagüaknak nevezhetjük. 
Szerkezet tekinteteben a Radiolarok magjai oly 
különbsegeket mutatnak, a minök egyebütt az elemi 
szervezeteknel egyältaläban nem fordulnak elö. A 
nagy szämmal elöfordulö magok mintegy 3—15 p. 
| nagysägü, gömbölyüded, buroknelküli, egynemü, vila- 
gos testeeskek (= elsödleges magok), melyek a tokon 
belüli sareod&ban szetszört üröcskeknek lätszanak s 
ı Haecke-töl valösägos üröcskökkel együtt viztiszta 
hölyagocskäk (wasserhelle Bläschen ) elnevezes alatt 
sejteknek tartattak. Csupän az Acanthometrafelek 
magjaiban lehet egy magocskänak tarthatö belsö tes- 
teesket megkülönböztetni. 
Azegymagü Radiolärok magja mindig igen tekin- 
telyes nagysägu; meg a legkisebbek is 30—50 y.- 
| nyiek ( Heliosphaeräk), mig a Thalassicolläk kolosz- 
szälis magja 300—500 g. nagysägot er el. — Az 
ily magot kettös körvonalü, vastag burok vesz 
ı körül, melyet gyakran likaeskacsatornäk sürün ät- 
törnek. 
Az egyetlen nagy mag alakja s allomänya ismet 
igen különbözö lehet; legegyszerübb esetben mag- 
! Der Organismus der Radiolarien. Jena. 1879. A veg- 
 eredmenyek összeällitäsa. p. 108—111. 
