125 
egesz test, belseje kering,! bizonyara tevedesen alap- 
szik, mert egyetlen kesöbbi buvar sem erösittette 
meg. 
Betokozodds. 
Esy olasz büvär, Guanzarı, mar a mult szazadban 
közzetette ? azon erdekes eszleletet, hogy egy äzalek- 
ällatka, melyet 6 Proteus nevvel jelölt s mely valö- 
szintileg EHrengers Amphileptus moniligerevel azo- 
nos, azon bämulatos tulajdonsägaval tünik kı, 
hogy kepes bizonyos körülmenyek között gömbbe 
huzödva, magat fmom tokkal körülzarni s ezt hosz- 
szabb pihenes utän ismet elhagyni, söt tokjaböl, mi- 
kent az azon idöben különösen SpAuLanzant kiserletei 
utjan hiresse valt Rotatoriumok es Tardigrädok, meg 
hosszas kiszaradäs utan is eletre ebredni. EuRENBERG 
ezen, valamınt a veglenyek betokozödäsara vonatkozö 
kesöbbi eszleleteknek helyesseget ketsegbe vonta, 
nem tudvän magänak oly ällatot k&pzelni, mely elet- 
folyamatäban visszater a peteällapotba, hogy magät 
bizonyos idei pihenes utan minteey üjja-szülje, s az 
egeszet helytelenül magyarazott vedlesi folyamatra 
velte visszavezetendönek.’ 
'Minthogy Guanzarı felfedezese egy felszäzadig 
egeszen elszigetelve ällott, helyesseget pedig a leg- 
illetekesebb buvär, 
mint sok mäs alapos regibb adat, gyorsan feledekeny- 
EHRENBERG ketsegbe vonta, 
segbe ment, s csak 18545-ben tett SızBoLo közze ugyan- 
ily eszleletet az Huglena viridistöl. Szerinte a gsömbb6 
huzödö Euglendk koräntsem halnak el, mint Euken- 
BERG velte, hanem ätlatszo tokkal veszik magukat 
körül, mintegy bebäbozödnak,* mely &szlelet helyes- 
seget Fockz, PERTY, STEIN, CoHN s szämos mäs bü- 
var sietett megerösiteni. 
Ugyanezen idöre esik, hogy KöLuıker a büvärok 
fisyelmet a Gregarinäkra, mint egysejtli szerveze- 
tekre iränyitä, s Frantzıus mär 1846-ban kimondotta 
annak valöszinüseget, hogy a Gregarindkkal együtt 
elöfordulö, ügynevezett pseudonavicelläkat tartal- 
mazö gömbölyü tokok a Gregarinak fejlödeskörebe 
ı Id. m. 24. 
® Osservazioni e sperienze intorno ad un prodigioso 
C. R. B. 
Opuseoli scelti sulle scienze e sulle arti. Tom. XIX. Mi- 
lano. 1796. Terjedelmes kivonatät 1. ZWZ. VI. (1855) 
439 —A12, 
® Monatsber. der Berliner Akad. vom 18. Dezember. 
1851. v. ö. ZWZ. IV. (1853) 258. 
* Vergl. Anat. p. 25. 
anımaluccio delle infusioni di Luisı GUANZATI. 
tartoznak.! Srzın azutän csakhamar kimutatta, hogy 
a Gregarinak bizonyos fejlettsegi fokon gömbbe hu- 
zodnaks kettenkentegyesülve, ätlatszö burkot valaszta- 
nak ki ;” KöLLIKER, Bruch, LeyDIg, LIEBERKÜHN, Leu- 
CKART s mäs buvärok vizsgalatai utän mai nap bizto- 
san tudjuk, hogsy a Gregarinak szaporodäsukat meg- 
elözöleg esakugyan betokozzak magokat, meg pedig 
nem mindig kettesevel, hanem igen syakran egyen- 
kent is. 
Srem, kit a Gregarindk körül tett felfedezesei 
vezettek az azalekallatkak tanulmanyozasara, mind- 
jart tanulmanyainak kezdeten azon felfedezest tette, 
hogy a Vorticellak is kepesek gömbb& hüzödva, mint 
a Gregarinak, esakhogy egyenkint, betokozni ® ma- 
gukat. Ste nagy szamu Vorticella microstoma n6- 
pesitette vız felületen s feneken kisebb-nasyobb 
sömböket talalt, melyeket kettös körvonalu, egynemü, 
ätlatszö, rugalmas burok zart körül; ezen tokok bel- 
sejeben a jellemzö6 mag s a legalabb egy ideig meg 
mesmarado cesillöszörözet, tovabba azon körüulmeny, 
hogsy egyes tokok kocsanyon ültek, minden ket- 
seget kizärö hatarozottsaggal szolottak a mellett, hogy 
a tokok esakugyan a Vorticellakhoz tartoznak. Srrın- 
nak magäanak az utolsö harminez ev alatt megjelent 
korszakot alkotö munkäi, nemkülönben Conn-nak,? 
ÄUERBACH-nak,’ (IENKOWSKI-nak,® (CLAPAREDE- 68 
LAcHmaAnNn-nak, valamınt szamos ujabb buvarnak dol- 
gozataı tömerdek adattal bizonyitjak, hogy a betoko- 
zödas mind a csillöszörös, mind az ostoros azalekäl- 
latkaknak jellemzö tulajdonsagai köze tartozik; ügy 
latszik azonban, hogy valamennyi azalekallatka mes- 
sem kepes magät betokozni: ıgy pl. a Paramecium 
Aurelia-t es P. Bursaria-t, bäx a legközönsegesebb 
äzalekallatkäk köze tartoznak, soha senki sem talalta 
betokozott allapotban. 
A veglenyek többi csoportjainal szinten £szlelte- 
tett a betokozödas. Igy AuzrzacH kimutatta, hogy az 
! Observationes quedam de Gregarinis. Vratislavie. 
1846. 
® Ueber die Natur der Gregarinen. AAP. 1848. 
® Untersuchungen über die Entwicklung der Infuso- 
rien AAP. 1849. Tovabba: Neuere Beiträge zur Kenntniss 
der Entwicklungsgeschichte und des feineren Baues der 
Infusionsthiere. ZWZ. III. (1852) 475. 
* Ueber den Eneystirungsprocess der Infusorien. ZWZ. 
IV. (1853) 253. Tovabbäa: Ueber Eneystirung von Amphi- 
leptus Fasciola. ZWZ. V. (1854) 434. 
® Ueber Enceystirung von Oxytricha Pellionella. ZWZ. 
V. (1854) 430. 
% Ueber Cystenbild. der Infusorien. ZWZ. VI. (1855) 301. 
