139 
regi magtöl függetlenül kepzödnek. Hrrrwie szerint 
a hätsö, CIENKOwsKkI szerint ellenben a mellsö oszlası 
fel amoebaszerü alakvältozäsokkal kinyomul a hejböl, 
tojasdad alakot valt s testenek azon vegeböl, melya | 
magot tartalmazza, ket finom ostor nöki; ezeknek 
segitsegevel az ily mödon kepzödött rajzö, melynek 
hätsö vegeben 1—2 üröcske lüktet, hossztengelye körtil 
hömpölyögve gyorsan tovabb üszik, hogy bizonyos 
idei rajzas utan pihenesre jutva, oszlasi testverehez 
hasonlö monothalamiummä vältozzek. Az anyahejat 
elhagyo oszlasi fel azonban nem mindig vältozik raj- 
zovä, hanem ostorok helyett nehäny finom ällabat 
tolhat ki, melyeknek segitsegevel egy ideig Actino- 
phrys-alakban mäszkäl. A rajzöknak actinophrys- 
szerli sarjakkal valö helyettesitese — mint Herr- 
wıG jogosan jegyzi meg — nem lephet meg, ha tekin- 
tetbe veszszük, hogy, — mikent mär fentebb is 
kiemeltük, — a csillöszörös mozgäs mödosulata az 
amoebaszerünek, a cesillöszörök, illetöleg ostorok esak 
mödosulatai az alläbaknak, melyektöl esupan mozga- 
suk gyorsasagäval es erelyevel különböznek. 
Oszlason kıvül sarjadzas is ismeretes a hejat lakö 
Monothalamiumoknäl, mely folyamatnal a hej szaja- 
dekäböl a protoplazma mintegy kinö, s ezen azutän 
rügyekkent sarjadzik a fiatal nemzedek. Ily folyama- 
tot eszlelt legelöször ScHNEIDER,! ujabban pedig 
Cienkowskı a Ohlamydophrys stercoraceändal (= Dif- 
flugia Enchelys Ehrb.),” melyet Cıenkowskı a Dif- 
flugia-nemtöl meltän valasztott el; tovabba en ma- 
gam is 6szleltem a Plectophrys proliferändl.? 
A sarjadzas &s oszläas között mintegy közepett all 
azon szaporodasi folyamat, melyet rövid idö elött 
GRUBER irt le az Buglypha alveolata- es nehäny mäs 
Monothalamiänäl,* s mely a hejäkat lak6 Mono- 
thalamıumoknak valöszinüleg leggyakoribb szapo- 
rodäsi mödjat kepezi. GRUBER ezen vizsgälatainak 
nem csak azert tulajdonitandö nagy fontossag, mert 
oly Monothalamiumokra vonatkoznak, melyeknek 
szaporodasa mindeddig ismeretlen volt, s mert alta- 
lok egy szamtalanszor eszlelt, de lestöbbször tevesen 
magyaräzott folyamat kellö ertelmezesben reszesült, 
! Beiträge zur Naturgeschichte der Infusorien AAP. 1854. 
2 Id. ert. 49. 
® A szamosfalvi söstöban &lö gyökläbuakröl. Term. 
rajzi füz. I. (1877) 162. 
* Fortpflanzung bei Euglypha alveolata. Zoolog. Anz. 
Nr. 70. (1880) 582. Reszletesen : Der Theilungsvorgang bei 
Euglyuha alveolata. ZWZ. 35. (1881) 431. Toväbbä: Die 
Theilung der Monothalamen Rhizopoden. ZWZ. 36. (1881) 104. . 
hanem különösen meg azert is, mert kideritettek, 
| hogy ezen szaporodas meneteben a Monothalamiumok 
oszlö magjan ugyanoly finomabb szerkezeti vältozäsok 
jönek letre, mint az oszlasban levö ällati s növenyi 
sejtek magjan. 
A hejat lako Monothalamiumoknak alkalmilag 
parosan, egymäst szorosan megfekvö szajadekkal valö 
elöforduläsa mär igen regöta ismeretes. A Difflugiak 
felfedezöje, LEcLERc, mar 1815-ben rajzolt ily Difflu- 
giäkat, melyeket közösülesben levö paroknak tekin- 
tett,!s a Monothalamiumoknak minden üjabb buvara 
(CARTER, ARCHER, SCHULZE F. F., Herrwiıc R. 6s Les- 
SER) emlitest tesz parosaval összefüggö gyökerlabuak- 
röl. Ezen lätszölagos egyesülest a lestöbb büvar 
egybekelesnek tartotta, esak a paronkent összefüggö 
Arcelläkra nezve merültek fel mäs velemenyek. 
CLAPAREDE &s LACHMANN szerint az Arcelläk, midön 
regi hejuk szükke kezd valni, üjat keszitenek s eletü- 
kön ät több izben mintegy megvedlenek. Ezen folya- 
mat kezdeten — mondja CLAPAREDE &s LACHMANN? — 
az Arcelläk csaknem egeszen kibujnak regi hejukböl 
s testük ennek nyiläsa elött nagy sarcodeszerli töme- 
get kepez, mely felületen uj hejat valaszt ki. Ekkor 
ket oly Arcellät lehet szajadekukkal egymäst meg- 
fekvö hejjal latni, melyek közül az egyiknek heja 
vastag es sötetszinti, mig a mäsike vekony, egeszen 
szintelen s csak kesöbb kezd megsärgulni; az elöbbi 
a regi, az utobbi az üj hej. E közben az Arcella fel- 
vältva majd az egyik, majd a masik hejba huzödik. 
Testenek egy reszevel azonban mindig a regi hejban 
marad s esak akkor költözik at egeszen az uj hejba, 
midön ez kellö szilardsagot ert el. HerrwıcG 6 LeEsser, 
ki az Arcellänäl ugyanezen folyamatot eszlelte, ki- 
mutatta, hogy ez nem az egesz Arcella-testnek az 
uj hejba valö költözködesevel, hanem magänak a 
syökerläbu testenek a regi es uj hej közötti megoszla- 
saval vegzödik; e szerint tehät az egesz folyamat nem 
vedlesnek, hanem oszlasnak vagy sarjadzasnak felel 
meg,? mit különben ScHNEIDER gyanıtaskepen mar 
regen kifejezett.* 
GRUBER szerint az Huglypha alveolata szaporodäsa 
a következö mödon megy veghez. 
Az Euglyphäk plasmäjaban oldalt a mag mellett 
1 V. ö. Conn, Beiträge zur Entwickelungsgeschichte der 
Infusorien. ZWZ. IV. (1853) 261. 
® Titudes. II. 445. 
2 Id. mi 99. 
* Beiträge zur Naturgeschichte der Infusorien. AAP. 
(1854) 206. 
18% 
