140 
mar a szaporodäst megelözöleg ugyanoly pikkelyek 
välnak ki, minök az Euglyphäk tokjät alkotjäk s me- 
lyeknek az Euglyphak s ezekkel rokon Monothala- 
miumok plasmäjäban valö elöforduläsät az üjabb 
buvärok mindegyike eszlelte. A szaporodäsi folya- 
mat ily egyeneken avval veszi kezdetet, hogy a hej 
szajadekaböl egy protoplazma-sarjad&k kezd kida- 
gadni, mely rövid idö alatt atokban maradö plasma- 
reszlet alakjät s nagysägät eleri, s melynek felület6re 
hüzödnak a mär kesz kovasav-pikkelyek s szabälyosan 
elrendezödve az uj tokot kepezik. Ezen szakon a ket 
egyen tenyleg oly kepet ad, mintha egybekelösben 
volna. 
A mag a sarjadekban esak azutän jelen meg, 
miutän ez teljes nagysägät elerte, m6g pedig az anya- 
magböl valö lefüzödes utjan kepzödik. Aszaporodäsnak 
indult Euglyphäk magja megnagyobbodik s egynemü 
halvany gömbbe vältozik, melyben finom szemecs- 
kek, majd kuszalt savok lepnek fel, mint FremminG 
68 STRASBURGER vizsgälatai szerint az oszläsnak indulö 
ällati 6s növenyi sejtek magjäban («gomolyalak», 
Knäuelform); ezt követi a magnak a veglöny hossz- 
tengelye iränyäban valö megnyuläsa, mi közben egyre 
vilägosabban jelennek meg a mag ket sarkäböl egyen- 
litöje fele hüuzödö delkörös sävok: azaz a magböl a 
jellemzö szerkezetü u. n. magorso ( Kernspindel) fej- 
lödik ki. A mag vegre oly hosszura nyulik, hogy az 
Euglypha testen egeszen vegig hüzödik ; majd haränt 
iranyban ket egyenlö felre füzödik, melyek egyike a 
sarjadekba, mig a mäsik az anyasejt hätsö vegebe 
hüzödik. Erre mindköt mag elveszti sävolyzatät s oly 
halvany lesz, hogy alig különböztethetö meg;; ugyan- 
ekkor mindket egyennek plasmäjät ätjärö keringö 
aramläas indul meg, mely mintegy fel örai tartam 
utän megsztinik. Erre a ket mag rendes hölyagoeska- 
alakban ismet läthatövä lesz, s a ket egyen vegre egy- 
mästöl elvälik. 
GRUBER szerint egöszen a leirt mödon megy vegbe 
a szaporodäs a Uyphoderiänal is, s bizonyära meg- 
okolt azon felteves, hogy valamint az Euglyphänäl &s 
Cyphoderiänäl, ügy egyeb Monothalamiumoknäl is 
a höjuk szäjadekaval egymäsra borulva talält pärak, 
ha nem is mindig, — mikent Gruser lätszik velni, — 
de megis a legtöbb esetben, nem egybekelesben, hanem 
szaporodäsban vannak. Ismereteink jelen älläsän 
azonban tevedeösbe esnenk, ha GruBErR felfedezese 
következteben a Monothalamiumok egybekelesi folya- 
matänak letet egeszen tagadnök. — Nem tekintve 
ugyanis több nem egeszen megbizhatö 6szleletet, 
olyanokat t. i., melyeknel az egybekelesi folyama- 
tot kezdetötöl vegeig lepesröl-lepesre nem követtek, 
BürscuLı megfigyelesei utin a Monothalamiumok 
valösagos egybekelese nem vonhato ketsegbe, mivel a 
nevezett büvärnak sikerült az egybekelest az Arcella 
vulgarisnäl kezdetetöl a ket, ritkäbban härom egybe- 
kelt egyen ismeti elvalasaig vegig követni.! GABRIEL 
szinten kezdetetöl vegeig megfigyelte az egybeke- 
lesi folyamatot a Platoum (Troglodytes Gabr.) 
Zosternel.? 
Bürscuui-nek &pen emlitett vizsgälatai az Arcella 
vulgaris szaporodäsänak egy üj mödjäval ismertettek 
meg. A szorosan elkülönitye tartott Arcelläk plas- 
majanak felületen, az egybekeles befejeztevel 1—2 
napmulva, mintesy S— 10 üröcskevel s maggal ellätott 
aprö Amoeba jelent meg, melyek a h&jtöl kisse vissza- 
huzödott Arcella-test felületen &elenk alakvältoztatäs- 
sal mäszkältak s valöszinüleg az anyaplasmäböl sar- 
jadzäs ütjan fejlödtek; egy alkalommal sikerült 
BürscHui-nek azt is megfigyelni, hogy az aprö Ama- 
bak a h&j szajadekan at kimäsztak. Ezen &szleletek- 
böl azon következtetest lehet vonni, hogy az egybe- 
kel6s gyorsitott szapordäst, nagyszamu aprö nemzedek 
fejlödeset eredmönyezi; feltehetö toväbba, hogy a 
fiatal nemzedek aprö Amebai hejat valasztva ki, 
Arcellakka vältoznak. 
Buck vizsgälatai ® ezen feltevest megerösitik, mäs- 
reszt azonban Buck hatärozottan kiemeli, hogy az 
aprö Amoeba-nemzedek fejlödeset egybekel&es nem 
elözte meg. Ezen büvärnak felfogäsa szerint az Ar- 
celläk magjai, melyeknek szäma, mikent CARTER is 
kiemeli, eredetileg kettö, valödi sejteknek felelnek 
meg, melyek oszläs ältal szaporodvän, az Arcella plas- 
mäjät gyakran egeszen felhasznaljak s gömbökböl ösz- 
szetett morulaszerü tömegge vältoztatjak. Ezen nagy- 
szamu fiöksejtek szaporodasra szolgälnak, meg pedig 
vagy spöräkat kepeznek, melyek hosszabb pihenes 
utän indulnak tovabbi fejlödesnek, majd közvetetlenül 
a mär Bürscauı-töl leirt aprö Amoebäkkä vältoz- 
nak, melyek az anyah6jat elhagyva, egy ideig mint 
Amoebäk elnek s oszlas ältal szapcrodnak is; kesöbb 
finom h6jat välasztanak ki sa Pseudochlamys Patella- 
alakon ät, melyet mär Dusarpın sem tartott önallo 
’ Zur Kenntniss der Fortpflanzung bei Arcella vulga- 
ris. AMA. XI. (1875) 459. 
® Untersuchungen über Morphologie, Zeugung und 
Entwickelung der Portozoen. MJ. I. (1876) 543. 
® Einige Rhizopodenstudien, ZWZ, XXX, (1877) 4, 
