144 
szeböl (a belplasmaböl) kepzödött Actinophrys ismet 
tevekeny eletre ebred. 
A betokozödas az Actinosphaeriumok-näl is avval 
veszi kezdetst, hogy az älläbsugarak visszavonasa 
utän a belplasma tetemesen megtömörül, s habos szer- 
kezet6t egeszen elvesziti, mig a keregplasma tiröeskei 
megkisebbednek. Erre az egesz felületen vastag, re- 
tegzett, nyälkäs koesonyäs tok valasztatik ki, melyen 
belül az Actinosphierium egesz teste szabälyosan is- 
metlödö oszläsok ütjän, akär az egyenlöen s teljesen 
baräzdolodö pete, mintegy 10—30 reszre oszlik. Az 
oszläsi folyamat vegeredmenye az, hogy az egyes 082- 
läsi sarjak, melyeknek mindegyike tömött plasmäjä- 
ban egyetlen magot tartalmaz, vastag, kivül erdes fe- 
lületi, s ätmetszeti kepben többnyire hatszögletet 
mutatö, kovasav hejat välaszt ki. 
Scuuzze szerint az Actinosphaeriumok magjai az 
oszläst megelözöleg, szemlätomäst megfogynak ; 100 
&s több mag közül esak mintegy 20—30 marad meg; 
azt azonban nem sikerült eldöntenie, vajjon a ma- 
goknak fogyäsät több magnak összeolvadäsa, vagy 
pedig a magok egy reszenek egyszerli elenyeszese 
okozza-e. 
ScHNEIDER vizsgälatai szerint ellenben a magok 
szämänak apadäsa a következö mödon jö letre. 
A plasma eredetileg nem egy, hanem több, mint- 
egy S—10 magot tartalmazö gömbre oszlik, melyek 
közül kettö-kettö körül vekony burok välik ki, s ezen 
belül välasztja ki mindegyik többmagvü gömb a sajät 
kovasavhgjät, melynek kifejlödt6vel a közös, finom 
burok elenysszik. Ily sokmagvü ällapotban maradtak 
a betokozott oszläsi sarjak juliustöl deezemberig, mi- 
dön a szämos aprö magnak egybeolvadäsa következ- 
t6ben egyetlen nagy mag jelent meg (peteällapot 
SCHNEIDER szerint). 
Mäjusban azutän szetestek a kovasavtokok s 
mindegyiket egy-egy, ismet nagyobb szämü maggal 
ellätott Actinosphsrium hagyta el. 
Ezek utän Schweiper következö kepben foglalja 
össze az Actinospherium szaporodäsät es fejlödeset: 
«A kovasavtokba zärt egymagvü peteböl a magnak 
baräzdolödäsi folyamata következteben sokmagvü 
Actinosph:erium fejlödik. Ez növekedik, täplälkozik s 
szabad &lete alatt — mikent LieBERKÜHN, STEIN Es 
CiENKowsKI vizsgälatai utän ismeretes, — mäs egye- 
nekkel valö egybekeles ütjän közösül. Vegre mäs mö- 
don kezd oszlani ; nyülvänyait behuzza s oszläsi resz- 
letei kovasavat tartalmazö burkot nyernek. Ezen 
tokokon belül megy vögbe a magok egygyeolvadäsa üt- 
jän a tulajdonke&pi termekenyitesi folyamat, mely a 
fejlödssre kepes petesejtet lötrehozza.»! 
Ezen felfogässal szemben ki kell emelnünk, hogy 
ScHnEIDER közvetetlenül nem fisyelte meg, hanem 
csak következteti azt, hogy a «petesejtv egyetlen 
magja több magnak egygyeolvadasaböl keletkezik, s 
e szerint a «petesejteknek» a termekenyitesi folya- 
mat egy neme utjän valö letrejöttet bebizonyitott- 
nak alig tekinthetjük. Meg kell toväbbäa jegyeznünk, 
hogy az Actinosph&riumoknak egybekeleset, s ideigle- 
nes, vagy äAllandö egygyeolvadasät szamtalanszor &s2- 
leltek ugyan, söt Crenkowskı-nak ? oly mödon, hogy 
az Actinospheriumokröl egy-egy gömbszeletet lemet- 
szett, mestersegesen is sikerült az egymashoz közelitett 
Actinosphseriumokat kettesevel-ötösevel egygyeolvasz- 
tani : mindemellett azonban arröl, hogy az egybekeles 
alatt mily közelebbi viszonyba l&p egymässal az egy- 
bekelt egy@nek plasmäja, esetleg magjai, mit sem 
tudunk, s igy ezen folyamatot egesz hatärozottsäggal 
közösülesnek (Begattung) nem tekinthetjük. Vegül ki 
kell meg azt is emelnünk, hogy a kovasavhejat el- 
hagyö fiatal Actinospheriumok szämos magjänak a 
«petesejt» egyetlen magjäböl barazdolödasi folyamat 
ütjän valö fejlödeset ScHNEIDER szinten esak gyanitja, 
de hatärozottan nem sikerült megfigyelnie. 
Schutze szerint, mint emlitem, az oszläsi sarjak 
kezdettöl fogva egymagvnak s mint az ällandöan egy- 
magvü Actinophrys Sol-lal egeszen megegyezö gyö- 
kerläbuak hagyjäk el a kovasavtokot, s esak kesöbb, 
szabad eletük alatt fejlödnek ki, közelebbröl nem is- 
mert mödon a nagyszämüu magvak. — Hogy a ket 
büvärnak reszben elterö vizsgälati eredmenyei mily 
mödon egyeztethetök meg egymässal, azt toväbbi bü- 
värlatok fogjäk esak eldönthetni; egyelöre mint bizo- 
nyosat esak annyit tudunk, hogy az Actinosphe- 
riumok kemeny kovahejüu oszläsi sarjai hosszabb 
pihenes, nyilvän minden esetben kiteleles utan, egy- 
magvü Actnophrysok, vagy sokmagvü Actinosphe- 
riumok alakjäban jelennek meg. Az egesz folyamat 
azon pihenö spöräk köpzöd6sere emlekeztet, melyet, 
mint fentebb elöadtuk, Buck az Arcella vulgarisnäl 
eszlelt. 
Mög inkäbb nevezhetö spörakepzödesnek azon 
szaporodäsi möd, melyet Harckkt irt le a lanzerotei 
Puerto del Arrectife öbleben felfedezett actinophrys- 
szerü Rhizomonerröl, a Myxastrum radıans-röl. 
ı Id. ört. ZWZ. XXI. (1871) 510. 
2 Id. &rt. AMA. I. (1865) 229. 
