161 
felek kettes6övel esymäshoz simulnak, lassankint egyet- 
len häromszögli tömegbe folynak össze s miutan 
organizäcziöjuknak minden nyoma eltünt, nyuga- 
lomba merülnek. Nemsokara azonban a tokok tar- 
talma hullämzö mozgäsba jö; a häromszögt tömeg | 
esucsai hirtelen mesrepednek 3 belsejeböl igen aprö- 
szemecskejü stirü, särgas allomany ömlik ki. Dauuın- | 
GER €8 DRYSDALE ezen ällomänynak szemeecskeit, me- 
lyeknek ätmeröje esak mintesy 0.000,127 mm.-re | 
beesülhetö (!), esiraknak tartjak, melyek lassankint 
növekedven, Monasfelekke fejlödnek.! 
STEIN is tesz emlitest valöszinüleg egybekelesnek 
tarthatö folyamatröl a Monas Guttulänal? sa Co 
donosiga Botrytisnel?; mindkettönel, mint a Vorti- 
cellafelek rügyszerli egybekelesenel, egy kisebb egsyen 
mintegy räoltja magät egy nagyobb egyenre. A mi 
az utöbbit, a Codonosiganak rügyszerl egybekeleset 
illeti, a Stein-töl adott rajz utän indulva, &p oly jogo- 
san lehet rendellenesen lefolyt oszlasra, mint egybe- 
kelesre gondolni. A mi pedig a Monas Guttulanak 
egybekeleset illeti, ennel ismet a nagy Monasra ma- 
sat mintegy räoltö sokkal kisebb gömb- vaey körte- 
alaku egyen, felfogasom szerint nem lehet mäs, mint 
elösdi Chytridium ; azon Srein-töl is Chytridiumok- 
nak tartott kepletek legaläbb, melyeket a Ohlamydo- 
monas Pulvisculusnal! s a Chlorogonium euchlorum- 
nal? äbräzol, nem különböznek a Monasokon ülö 
rügyszerü testektöl. Különben masa Stein is esak 
«gyanithatölag» s nem hatärozottan esybekelesnek 
tartandö folyamatröl (Vermeintliche Conjugations- 
zustände) tesz emlitest. Usy latszik, hogsy Stein haj- 
landö feltenni, hogsy a gyanıthatö egybekelessel kez- 
dödö ivaros szaporodasi folyamat a szintelen Fla- 
gellatoknal is a magböl kiindulö szaporodäsra vezet: 
legaläbb a Monasfelek között a Monas Guttulanal,s 
az Astasiafelek között a Menoidium pellueidumnal? 
s a Seytomonasfelek között a Tropidoeyphus octoco- 
statusndäl, az Anysonema grandenel s az Entosiphon 
sulcatumnäl® rajzol a megnagyobbodott magböl fej- 
15d6 «csiragömbök» -et saprö «embriök»-at tartalmazo 
«csirazacskök»-at, melyek felfogäsom szerint, mint a 
! V. ö. Huxuey, id. ert. 68. 
* Der Org. III. Taf. I. Fig. VI. 6—8. 
® Id. m. Taf. VIII. Fig. 10. 
* Id. mü. Taf. XV. Fig. 11—15. 
> Id. m. Taf. XVIII. Fig. 24—25. &s. 29. 
® Id. h. j 
"Id. m. Taf. XXIII. 
® Id. m. Taf. XXIV. 
Entz G. Veglenyek. 
Rhizopödok es zöld Flagellätok magjaban fejlödö 
aprö rajzök, nem tartozhatnak az illetö Flagelläthoz, 
hanem esakis a magot megfertöztetö elösdi Chytri- 
diumfeleknek lehetnek rajzöi. 
e) Cilioflagellatok. 
A mit a Flagellätok egyik legerdekesebb, de 
esyszersmind legnehezebben tanulmanyozhatö cso- 
portjanak, a Cilioflagellatoknak szaporodasaröl mai 
nap tudunk, bar egyes büvarok, nevezetesen STEIN 
edesvizi, BERGH £desvizi Ss föleg tengeri kepviselöik- 
kel, Joszpm G. pedig esy barlanglakö fajjal igen be- 
hatoan foglalkozott, igen hezagos es sok kivanni- 
valöt hagy. 
Hogy a szabadon rajzö Cilioflagellätok hosszirä- 
nyüu oszlässal, mint EHrenBERG Es Perry ällitotta, 
nem szaporodnak, ez mai nap bebizonyitottnak te- 
kinthet6, s az sem szenved ketseget, hogy a nevezett 
buvarok egybekelt parokat tartottak hossziränyu osz- 
läasban levöknek. 
Az oszläsi folyamat eddigel& esak a Peridinium 
tabulatum-, Glenodinium cincetum-, Gymnodinium 
Pulvisculus- es @. Vorticelländl ismeretes; vala- 
mennyindl Sreın fedezte fel.! Fis Brren-nek a Peridi- 
nium es Glenodinium szaporodasa körül tett vizsga- 
latai? Stein 6szleleteinek helyesseget csak megerö- 
sitik. 
Az oszlö Cilioflagellätok elallö koesonyas burkot 
valasztanak ki, melyen belül gsömbbe huzödnak s 
haränt iranyban ket egsyenlö reszre oszlanak, melyek, 
miutan a Cilioflagellätok jellemzö szervezetet elertek, a 
pänezelozott alakoknal is ( Peridinium, Glenodinium ) 
burok nelküli testtel hagyjak el a kocsonyäs tokot 
s panezelukat esak a szabad rajzas alatt valasztjak 
ki. A pänezelozottak közül a Peridinium annyiban' 
ter el a G@lenodiniumtöl, hogy az elöbbi szaporodäsra 
keszülve, pänezelat nem hagyja el, mig az utöbbi 
megvedlik. A vedles azonban, mely a pänczelozott 
Cilioflagellätoknal igen gyakran &szlelhetö s mär 
CLAPAREDE- 68 LACHMANN-töl is leiratott,? nem mindig 
vezet oszlasra. Az oszläsı sarjak szama rendesen 
kettö, esak a G@ymnodinium Pulvisculusnal talält 
STEIN egy alkalommal 4 oszlasi sarjat tartalmazo 
tokot.* StEIn vizsgälatai szerint a Cilioflagellätok 
! Der Org. III. 94. 
® Der Organismus der Cilioflagellaten. Eine phylogene- 
tische Studie. MJ. VII. (1851) 240, 248. 
3 Etudes. III. 71, 
* Id. m. 95. 
