167 
VEIDOVSKY vegre az Enchytr&us Galba- &s E. Hege- 
monban 6lödö Opalina filumnäl.* 
A bekafeleinkben esaknem ällandoan mes pedig 
rendesen igen nagy szämmal talalhatö Opalinafelek 
(Opalina Ranarum, ©. dimidiata, ©. obtrigona, 
O. similis Zeller = Anoplophrya intestinalis Stein) 
szaporodäsa, daezära annak, hosy oly szamos bu- 
var vizseälta, a legujabb idöig egeszen ismeretlen 
volt s tömenytelen mennyiseguk valösagos rejtelyt 
kepezett. Stein megemliti ugyan, hogy az Opalina 
Ranarum több szaz peldänyainak ätvizsgälasa köz- 
teste beflizödest 
iranyu volt, hosy 
ben akadt esyesekre, melyeknek 
mutatott, ez azonban oly szokatlan 
esakis valamely külsö serulesböl szärmazhatott.? 
ENGELMANN-nak az Opalinak fejlödesere iranyıtott 
vizsoälatai? azon eredmenyre vezettek ugyan, hogy 
az Opalina dimidiata, — melyet, mint ZELLER ki- 
mutatta, EnGELMmann tevesen tartott O0. Ranarum- 
nak, — betokozott ällapotban vändorol be a Rana 
esculentanak igen fiatal (24--26 mm. hosszusagu) 
älezaiba; sikerült tovabba azt is lepesröl lepesre 
megfigyelnie, mily mödon fejlödnek az igen apro, 
csupan 0:01—0:025 mm. äatmeröjti tokokböl kibujö 
paränyi, karesu, csupan egymagvu egyenekböl, gyors 
növekedes s a magnak ismetlödö oszlasa utjan tekin- 
telyes naeysägu s szamtalan maggal ellätott Opali- 
nak; az egymagvü karcsu Opalinäkat rejtö tokok fej- 
lödesenek kipuhatolasan azonban hasztalan fara- 
dozott. 
/ELLER Szep vizsgälatai? ezen hezagot az Opa- 
linäk fejlödeseben teljesen kitöltik s az Opalinäk fej- 
lödesenek s szaporodasäanak rejtelyet veglegesen meg- 
oldottäk. 
J/ELLER szerint a bekafeleinkben elödö Opalınak 
(Opalina Ranarum, a Rana temporariäban, Bufo 
variabilisben &s B. einereusban, — (0. dimidiata, & 
Rana eseulentäban s rıtkan a Bufo einereusban, — 
©. obtrigona, a Hyla arboreäban, — 0. similis Zell. 
— Anoplophrya intestinalis Sreın, a Bombinator 
isneusban, Pelobates fuscusban es R. eseulentaban, — 
O. caudata, a Bombinator ieneusban) haränt-, ferde- 
! Beiträge zur vergleichenden Morphologie der Anne- 
liden. I. Prag. 1879. 
? Die Inf. 182. 
® Ueber Entwiekelung und Fortpflanzung von Infu- 
sorien. MJ. I. (1876) 574. 
* Untersuchungen über die Fortpflanzung und die 
Entwieklung der in unseren Batrachiern schmarotzenden 
Opalinen. ZWZ. XXIX. (1877) 352. 
es hossziranyü oszlassal szaporodnak. Eeyes oszlö 
peldanyokat mär a nyär vege fel& s öszszel lehet 
talälni; ezen oszlasok azonban nem vezetnek aprö 
egyenek fejlödesere. A szaporodäs tulajdonkepi ideje 
tavaszra esik s kezdetet veszi azonnal, miutän a 
bekak teli almukböl felebredve s büvö helyeiket el- 
hagyva, a nyilt vizeket keresik fel, s egy-ket hetig, rit- 
kabban usyanannyi hönapig tart. Ezen idöben az 
Opalinäk gyorsan ismetlödö igen szabälytalan iränyü 
oszlasok utjan nagyszamu, igen aprö egyenekre es- 
nek szet. A nagyszämtı magokkal birö Opalinäk (Op. 
Ranarium, ©. dimidiata, ©. obtrigona) magjai az 
oszlasnälegeszen passziyan viselik magukat s az oszläsi 
felekre, nagysägukhoz kepest, isen különbözö szämü 
magok esnek; a gyorsan ismetlöd6 oszläsok követ- 
kezteben kepzödö aprö nemzedek vegre aränylag 
csak igen keves 3>—12 magot tartalmaz. A finom 
fonallal összekötött kettös magu Opalinäk (Op. 
similis, O. caudata) magjai ellenben szaporodäs köz- 
ben oszlanak; a legutolsö nemzedek apröo egyenei 
azonban ällandöan csak egyetlen maguak. — Az 
ily mödon fejlödö apröo Opalinak betokozzak magu- 
kat; gazdajuk belsaräval kiurittetnek s a vizben min- 
den valtozas nelkül hosszabb ideig vesztegelhetnek. 
Csak ha a megfelelö beka porontya nyeli ela tokokat 
s ezek a bel hatsö reszletebe jutottak, mdulnak fejlö- 
desnek. A több magot tartalmazö aprö Opalinak, mi- 
elött tokjukat elhagynäk, egymaguakka välnak, meg 
pedig ZELLER szerint valöszinüleg az altal, hogy a több 
aprö mag egyetlen nagyobb magga olvad össze. — 
Ezek azok az egymagvu betokozott apro Opalinäk, me- 
lyeknek bevändorlasat mar EnGEeLmAnn kimutatta. — 
E szerint a nälunk elöfordulö bekakat lako Opalina- 
fajok valamennyien egyetlen maggal hagyjak el tok- 
jaikat s az ezen fiatal nemzedek egyeneinek ländsaäs, 
vacy tojasdad alakjat tekintve, az egyes fajok között 
bärmely eszrevehetö különbseg sines. A fiatal Opali- 
nak esak nehäny hönap alatt erik el teljes nagysagu- 
kat. Növekedes közben megnyülnak, häatsö vegük 
hegyes marad, mig kisse elszelesedö s jobboldali sze- 
gelyen mintegy hajoorrszerüles metszett mellsö ve- 
, gük gyengen jobbra esayarodva, kisse a hasoldal fele 
hajlik. Ezen jellemzö alak az Opalina dimidıatanal 
ı 68 Op. similisnel allandöan megmarad; az Op. Ra- 
narum 63 Op. obtrigona ellenben kesöbb meg_ tete- 
mesen növekednek szelessegben, meg pedis elöször 
testüuk mellsö reszeben, minek következteben szabäly- 
talan häromszögtiek lesznek, mely alak az 0). obtri- 
gondnäl ällandöan megmarad; az Op. Kanarum 
